Справа № 307/2211/17
Провадження № 2/307/1328/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

представника Колодненської сільської ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колодненської сільської ради, третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності майна померлому та визнання права власності на спадковий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Колодне, вул. Новоселицька (Горького), № 33.

Посилається на те, що 03.03.2015 р. помер її чоловік ОСОБА_4

У 1962 році він завершив будівництво будинку № 33 по вул. Горького у с. Колодне, а в лютому 1965 року вони одружилися і почали проживати у вказаному будинку.

Після пожежі у 1991 році частина будинку згоріла, але цього ж року вони його відбудували.

З моменту одруження по сьогоднішній день вона проживає у вказаному будинку, який входить у спадкову масу. У межах шестимісячного строку звернулася у Тячівську держнотконтору про прийняття спадщини, але через відсутність правовстановлюючих документів на будинок їй було відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку.

Разом з нею у будинку проживає їхній син ОСОБА_5, який відмовився прийняти спадщину на її користь, що стверджується поданою ним заявою до нотаріуса.

Інші їхні діти не проживають у вказаному будинку та не подавали заву про прийняття спадщини.

Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем, який входить у першу чергу спадкування за законом та, проживаючи у спадковому будинку після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину.

Просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Колодненської сільської ради у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник Тячівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 07.11.1865 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

З архівного витягу Тячівської РДА вбачається, що 27.09.1996 р. на пятій сесії двадцять другого скликання Колоднянської сільської ради було прийнято рішення затвердити заяву ОСОБА_4 на приватизацію землі для одержання державних актів у с. Колодне, вул. Горького 33.

Відповідно до довідки Колоднянської сільської ради № 724 від 17.07.2017 р. за дворогосподарством в с. Колодне по вул. Новоселицька (Горького), 33, рахується земельні ділянки в розмірі 1.0700 га., з яких: вул. Новоселицька 33 0.1000 га.; вул. Новоселицька б/н 0.1800 га.; урочище Бовкованя 0.2400 га., урочище Зарічище 0.2300 га. та урочище Замлиновиця - 0.3200 га.

Довідкою Колоднянської сільської ради № 835 від 28.12.2011 р. стверджено, що згідно запису в погосподарській книзі дворогосподарство в с. Колодне, вул. Горького, 33, зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_1, з 1962 р.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок № 33 по вул. Новоселицькій в с. Колодне у відповідності до діючого на той час законодавства належав ОСОБА_4 на праві приватної власності.

03.03.2015 р. ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть за актовими записами № 8 від 03.03.2015 р.

Після його смерті відкрилася спадщина, у спадкову масу якої входить житловий будинок № 33 по вул. Новоселицькій в с. Колодне.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У першу чергу спадкоємців після смерті ОСОБА_6 входять його дружина ОСОБА_1 та діти.

З довідки Колоднянської сільської ради № 726 від 17.07.2017 р. убачається, що за адресою: вул. Новоселицька, 33, у с. Колодне, на даний час проживають або зареєстровані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідно до 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною третьою ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно частин 1 та 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до акту обстеження дворогосподарства № 33 по вул. Новоселицька у с. Колодно, ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку з 1965 року, мати-героїня, виростила з покійним чоловіком девятьох дітей. Разом з нею проживає син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 проживала, вела спільне господарство з ОСОБА_4 та 01.09.2017 р. звернулася у держнотконтору про прийняття спадщини після його смерті.

23.08.2017 р. ОСОБА_5, який має право на обовязкову частку у спадковому майні не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, не бажає звертатися до суду про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 та не заперечує відносно визнання за ОСОБА_1 права власності на майно у с. Колодне по вул. Горького, 33.

Інші особи, які є спадкоємцями першої черги не зверталися з заявами про прийняття спадщини та не проживали у спадковому будинку після смерті ОСОБА_4

04.09.2017 р. ОСОБА_1 звернулася у Тячівську держнотконтору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку.

Однак, 04.09.2017 р. державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 33 по вул. Горького у с. Колодно, через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На даний час Тячівським РПТІ на імя позивачки виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за № 33 по вул. Горького у с. Колодно.

Згідно довідки Колоднянської сільської ради № 727 від 17.07.2017 р. у с. Колодне вулицю Горького перейменовано на вулицю Новоселицьку без зміни нумерації будинків.

З журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень одноквартирного (садибного) житлового будинку вбачається, що він складається з: підсобного приміщення площею 14.3 м.кв., коридору 13.9 м.кв., столової 26.2 м.кв., ванної 3.9 м.кв., кухні 7 м.кв. та двох житлових кімнат по 19.2 м.кв. кожна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що можливість отримати свідоцтво на спадщину в нотаріальній конторі у позивачки відсутня, а визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому позовні вимоги, як такі що є доведеними в судовому порядку, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

За таких обставин керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадковий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Колодно, вул. Новоселицька (Горького), 33, Тячівського району Закарпатської області.

Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.