26.09.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
секретаря Сікорська Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Херсонської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Херсонської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою №13, що розташована за адресою: вул. Чорноморська,24-а в м. Херсон, в якому вказує, що вона є власником вказаної квартири, в якій залишилася бути зареєстрованою донька її колишнього чоловіка відповідач ОСОБА_2, яка не проживає в спірній квартирі з серпня 2010 року. У звязку з наведеним просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон, Чорноморська ,24-а кв.13.
Позивач та її представник за дорученням в судове засідання не зявились, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник третьої особи Херсонська міська рада до суду надала заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішення справи полягалися на розсуд суду.
Відповідач та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не сповістили про день та час слухання справи повідомлялися належним чином.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору міни 21.03.1998 року ОСОБА_4 є власником квартири №13, що розташована за адресою: м. Херсон по вул.. Чорноморській,24-а, зареєстрованим Херсонським ДБТІ за реєстровим №4083. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.07. 2010 року за №043061 ОСОБА_4 розірвала шлюб з ОСОБА_3, після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Шубіна».
Відповідно до довідки виданої директором ЖЕО ЖСК «Дніпровець» від 31.10.2016 року в спірній квартирі зареєстрована але не проживає відповідач по справі ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є донькою колишнього чоловіка ОСОБА_3, факт не проживання також підтверджується актом складеним жильцями квартири №.2, №1, №18 та затверджений головуючим ЖСК «Ромашка» від 31.10.2016 р.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.
Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст. 156 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Херсонської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №13 по вул.Чорноморській,24-а в м. Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська