Провадження по справі № 4-с/752/33/17
У Х В А Л А

09.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за скаргою Державного підприємства «Наш дім» на дії державного виконавця; суб'єкт оскарження: державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Хайдарі Рустам Рахманович; заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся із скаргою на дії державного виконавця.

Свої вимоги мотивує тим, що за його заявою Голосіївським районним судом м.Києва 27.06.2015 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за комунальні послуги.

Судовий наказ набрав законної сили 29.07.2016 року.

05.09.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Хайдарі Р.Р. була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п.3.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідно до якого на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про відкриття виконавчого провадження, в даному випадку в заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено два боржника.

Вважає, що при винесенні даної постанови державним виконавцем порушено права стягувача, оскільки судовий наказ, який має силу виконавчого документа, може бути виданий за однією заявою про видачу судового наказу, в якій зазначається декілька солідарних боржників.

Відповідно державний виконавець не мав права з цих підстав відмовляти у відкритті виконавчого провадження.

Просить скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті провадження від 19.01.2016 року та зобов'язати його прийняти до виконання судовий наказ №757/9376/15-ц від 25.08.2016 року до примусового виконання.

В судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Суб`єкт оскарження та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Причина їх неявки суду не відома.

Суд, заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.11 закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.25 закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ст.26 закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий

документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків,

коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного

виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної

виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання

рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана

судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліменті та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Ст.95 ч.1 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 98 ЦПК України. Зокрема, зазначено, що заява підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників.

Відповідно до ст.103 ч.2 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувану, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувану для пред'явлення до виконання.

Судовий наказ судді Голосіївського районного суду м.Києва від 27.06.2016 року повністю відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства та Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з чим державний виконавець зобов'язаний був прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

Натомість державний виконавець виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав, не передбачених ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені дії державного виконавця суд визнає неправомірними та зобов'язує його прийняти до виконання судовий наказ №752/9376/16-ц, виданий 25.08.2016 року Голосіївським районним судом м.Києва.

Щодо вимоги заявника про скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.387 ч.2 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Скасування постанови державного виконавця до компетенції суду не відноситься.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.6,11,25,26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.60,95,98,103,386,387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Хайдарі Рустама Рахмановича щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №752/9376/16-ц, виданого 25.08.2016 року Голосіївським районним судом м.Києва, неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Хайдарі Рустама Рахмановича прийняти до виконання судовий наказ №752/9376/16-ц, виданий 25.08.2016 року Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: