Справа № 462/4340/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи Залізничного районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, покликаючись на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, в якій прописаний також відповідач з 04 квітня 2005 року, який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 Проте ОСОБА_3 не проживає у вказаній квартирі з березня 2015 року, не зберігає своїх особистих речей та не з'являвся у спірній квартирі. Просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Залізничний районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області зняти відповідача з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не заперечив, пояснив, що проживає у квартирі АДРЕСА_1, оскільки не має можливості, так як його позивачі не допускають у квартиру. Також, зазначив, що він не бажав знятись із реєстраційного обліку у даній квартирі, оскільки до квартири існують надбудови і він не бажав, що дану квартиру продали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 /а.с. 4/

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі з березня 2015 року, за будинок та комунальні послуги не оплачує, що не спростували та не заперечили сторони у судовому засіданні, а також додатково стверджується актом ЛКП «Сяйво» №5-301 від 12 вересня 2016 року. /а.с. 13/

Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з березня 2015 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, спірною квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Крім того, суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що йому чинять перешкоди позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, оскільки згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо чинення позивачами будь-яких перешкод ОСОБА_3 у користуванні квартирою.

Також, зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вони зверталися до Залізничного районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області з проханням зняти ОСОБА_3 з реєстрації в оспорюваній квартирі та їм було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено.

Окрім цього, як вбачається із ст. 30 ЦПК України третя особа Залізничний районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області не є стороною у справі, а відтак до Залізничного районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, як до третьої особи не можуть пред'являтись позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачами за позовну вимогу щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 215-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язати Залізничного районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області вчинити певні дії - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 551 /п'ятсот п'ятдесят одну/ гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш