Справа № 308/3651/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільному майні та визнання права власності на частку у спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільному майні та визнання права власності на частку у спадковому майні. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №223 від 24.11.1998 року житлова квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонова, 7А/63 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сімї дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_5. 18.03.2016 року ОСОБА_6 помер, однак жодного заповіту по собі не залишив. ОСОБА_1, буду донькою ОСОБА_6М, являється одним із спадкоємців першої черги після померлого. Згідно заяви від 10.08.2016 року ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь доньки ОСОБА_1 ОСОБА_5, у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком. З метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального ОСОБА_3 Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно не було зареєстровано в органах державної реєстрації. У звязку з цим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким визначити частки ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності, а саме в квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонтова, 7А/63 рівними, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини зазначеної житлової квартири.

Представник позивачки ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, однак, надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги. А саме, просив суд винести рішення, яким визначити, що частки ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності, а саме в житловій квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонтова, 7А/63 є рівними, а саме кожному належить по 1/3 частки вказаної квартири, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини зазначеної житлової квартири в порядку спадкування за померлим батьком.

Також представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечив.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає таку за їх відсутності

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій проти задоволення даного позову не заперечує та просить розглянути такий за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що житлова квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонтова, 7А/63 приватизована згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №223 від 24.11.1999 року належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сімї дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_5, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності на житло.

ОСОБА_6 помер 18.03.2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтво про смерть ОСОБА_9 І ФМ №204755 від 19.03.2016 року. Заповіту по собі не залишив.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_1, буду донькою ОСОБА_6М, являється одним із спадкоємців першої черги після померлого.

Згідно наявної в матеріалах справи заяви від 10.08.2016 року ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь доньки ОСОБА_1

ОСОБА_5, брат позивачки, у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком.

У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що з метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального ОСОБА_3

В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

У відповідності до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Однак, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно не було зареєстровано в органах державної реєстрації.

У відповідності до п.3.3 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку із втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Також, згідно п.3.3 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судами розглядаються справи про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у тому разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухома майно (договір міни, купівлі продажу, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на житловий будинок), але документи не були зареєстровані в БТІ.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до п.3.4 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, відмова в оформленні права власності на частину житлової квартири свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства.

Позивачка скористалася передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред"явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 61, 62, 212, 213, 215, 216, 218 ЦПК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1216, 1217-1219, 1258, 1268 ЦК України, п.3.3, п.3.4 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третіх осіб Приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у спільному майні та визнання права власності на частку у спадковому майні задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_6, померлого 18.03.2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в житловій квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонтова, 7А/63, загальною площею 65,6 кв.м., приватизованої згідно Свідоцтва про право власності на житло «223 від 24.11.1998 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради народних депутатів є рівними, а саме кожному належить по 1/3 частки вказаної житлової квартири.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/3 частину квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Лермонтова, 7А/63, загальною площею 65,6 кв.м. в порядку спадкування за батьком ОСОБА_6, померлим 18.03.2016 року.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_11