АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5796/17 Справа № 205/5313/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ПАТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що 31 березня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 2500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить

11 215,16 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 2 437,54 доларів США; заборгованість по процентам - 8 777,62 доларів США, заборгованість по відсоткам за період з 06.06.2013 року по 06.07.2016 року становить 3 163,34 доларів США. У зв'язку з цим банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по відсоткам за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року у розмірі 3 163,34 доларів США, що за курсом 24,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 липня 2016 року складає 78 577 грн. 37 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду від 15 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 31 березня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до установи банку із заявою на отримання кредиту, у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в сумі 2 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,2% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.12,13-18).

Строк дії кредитної картки виданої відповідачу встановлено - квітень 2008 року, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.11).

Відповідно до п. 3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити/зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.13-18).

Згідно із п.6.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

За п.6.6 Умов та Правил у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11 215,16 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 2 437,54 доларів США; заборгованість по процентам - 8 777,62 доларів США. Заборгованість по відсоткам за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року становить 3 163,34 доларів США (а.с.65).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позивачем вимоги є незаконними, необґрунтованими, недоведеними, без підставними та не підтверджуються матеріалами справи, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

31 березня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до установи банку із заявою на отримання кредиту, у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в сумі 2 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,2% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.12,13-18).

Строк дії кредитної картки виданої відповідачу встановлено - квітень 2008 року, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.11).

Відповідно до п. 3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити/зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.13-18).

Згідно із п.6.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

За п.6.6 Умов та Правил у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11 215,16 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 2 437,54 доларів США; заборгованість по процентам - 8 777,62 доларів США. Заборгованість по відсоткам за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року становить 3 163,34 доларів США (а.с.65).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором.

Судом встановлено та з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж у погашення кредитних зобов'язань був здійснений ОСОБА_2 04 січня 2008 року (а.с. 7-9).

З матеріалів справи вбачається ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду зі вказаними позовними вимогами 11 липня 2016 року, та уточнивши їх 24 листопада 2016 року, просили стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по відсоткам за період з 06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року у розмірі 3 163,34 доларів США, що за курсом 24,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 липня 2016 року складає 78 577 грн. 37 коп. (а.с.1-3, 61-63).

24 січня 2017 року представник відповідача надав суду першої інстанції письмові пояснення, в яких просив застосувати строки позовної давності до заявлених вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у даній справі (а.с.73-75).

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, кредитний договір між банком та відповідачем було укладено 06 квітня 2006 року, строк дії кредитної картки зазначено - квітень 2008 року та останній платіж у погашення заборгованості за кредитним зобов'язанням відповідачем був здійснений 04 січня 2008 року, а з позовними вимогами до ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду - 11 липня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого у даній справі просив позивач у заяві в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що строки позовної давності банком пропущені не були є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку з пропуском банком строку позовної давності на звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді