Справа № 755/8704/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 за участю третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги мотивував тим, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відомості про батька в актовому записі про народження позивача внесені за вказівкою та зі слів матері, хоча біологічним батьком є ОСОБА_2, який на день народження позивача перебував у зареєстрованому шлюбу. Відповідач завжди визнавав позивача за рідну доньку та надавав матеріальну допомогу. У зв'язку з чим просить визнати ОСОБА_2 бальком ОСОБА_1, зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису № 2551 від 13 грудня 1988 року про народження дитини, зазначивши у записі батька «ОСОБА_2».

Позивач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст.76 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_1, про що було зроблено актовий запис № 2551 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, батьками якої записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 7-8).

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в пунктах 1-3 дав судам роз'яснення про застосування цих кодексів:

«Звернути увагу судів на те, що за загальним правилам дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України (№ 254к/96-ВР) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК.

При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» СК нормі законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім'ю України які зберігаються чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини».

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Відповідно до Закону про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім'ю від 27 червня 1968 року, з 01 жовтня 1968 року введено в дію вказані основи законодавства про шлюб та сім'ю та в ст. 16 цього Закону зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, може бути встановлено за спільною заявою матері та батька в державних органах запису актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви може бути встановлено в судовому порядку за заявою, зокрема, дитини по досягненню повноліття.

Відповідно до частин другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року до набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За пунктом 6 Указу Президії Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» від 29 грудня 1969 року правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

Згідно ч. 2 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Допитаний в порядку судового доручення свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є матір'ю позивача. До народження спільної дитини вона з відповідачем по справі спільно не проживала та не вели спільне господарство. Однак ОСОБА_2 спільно з нею утримував ОСОБА_1. ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 (а.с.123-124).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 327 від 09 грудня 2016 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним (а.с. 89-92).

За таких обставин, суд приходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання батьком ОСОБА_2.

Позивач також просив внести зміни в актовий запис № 2551 від 13 грудня 1988 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, виключити відомості про батька ОСОБА_5 та включити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, як батька дитини.

Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Отже, позовні вимоги в частині внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_1, підлягають задоволенню: внести зміни в актовий запис № 2551 від 13 грудня 1988 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, виключити відомості про батька ОСОБА_5 та включити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, як батька дитини.

При поданні заяви заявником сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1 102 грн. 40 коп. (а.с. 1, 2), відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1 102 (одна тисяча сто два) грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 53 КпШС України, ст.ст. 128, 134 СК України, п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5; Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, ст.ст.10, 11, 60, 79, 80, 82, 84, 85, 86, 88 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України.

Внести зміни в актовий запис № 2551 від 13 грудня 1988 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, виключити відомості про батька ОСОБА_5 та включити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, як батька дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна