АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1886/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця», Черкаської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в звязку із затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця», Черкаської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у звязку із затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала двірником в КП «СУБ «Митниця», а 10 листопала 2016 року звільнилась за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП.

Цього ж дня позивачу була видана копія наказу про звільнення та трудова книжка. На день звільнення їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку в кількості 1 день, всього в сумі 1378 гривень 67 копійок.

В подальшому позивач та інші колишні працівники підприємства неодноразово звертались до директора КП «СУБ «Митниця» та до власника підприємства Черкаської міської ради щодо виплати заборгованості, однак їм було надано відповідь про те, що згідно рішення Черкаської міської ради від 28 жовтня 2016 року № 1412 «Про внесення змін до рішення виконкому Черкаської міської ради від 21 жовтня 2007 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» КП «СУБ «Митниця» більше не обслуговує населення м. Черкаси, господарської діяльності не веде, а тому не має джерел виплати заборгованості по заробітній платі.

Оскільки заборгованість по заробітній платі не виплачена, то ОСОБА_6, посилаючись на ст. 117 КЗпП України вказує, що відповідачі повинні виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Також до виплати підлягає компенсація втрати частини заробітної плати, в звязку з затримкою термінів її виплати.

Позивач вважає, що такими діями відповідачів їй завдано моральної шкоди, оскільки неотримання заробітної плати призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і додаткових зусиль для організації свого життя, родина вимушена відмовлятися від задоволення життєво важливих потреб. Тому зазначає, що відповідачі зобовязані відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 200 гривень за кожен повний місяць прострочення оплати, а всього на дату подання позову 1000 гривень.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути солідарно з Черкаської міської ради та КП «Служба утримання будинків «Митниця» на свою користь суму нарахованого та невиплаченого доходу за листопад 2016 року в сумі 1378 гривень 67 копійок; середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 34856 гривень 55 копійок; компенсацію частини заробітної плати (інфляційні втрати) в сумі 93 гривні 37 копійок; моральну шкоду в сумі 1000 гривень

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в сумі 1378 гривень 67 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42789 гривень 42 копійки, інфляційні втрати в сумі 93 гривні 37 копійок, на відшкодування моральної шкоди 500 гривень, а всього 44761 гривня 46 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: стягнути солідарно з Черкаської міської ради та КП «Служба утримання будинків «Митниця» на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в сумі 1378 гривень 67 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51443 гривні 46 копійок, інфляційні втрати в сумі 93 гривні 37 копійок; моральну шкоду в сумі 500 гривень.

Заслухавши доповідача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованого та не виплаченого доходу, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, коштів за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованими та підлягають до стягнення з відповідача КП «Служба утримання будинків «Митниця», оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд враховуючи вимоги розумності та справедливості, характер порушених прав позивача, ступінь моральних страждань вважав за можливе задовольнити їх частково в розмірі 500 гривень. При цьому суд прийшов до висновку, що вказані виплати необхідно стягувати саме з КП «Служба утримання будинків «Митниця», оскільки саме дана особа несе відповідальність за невиплату заробітної плати позивачу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працювала на посаді двірника Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради.

Наказом № 328-к від 10 листопада 2016 року ОСОБА_6 була звільнена з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 106 від 15 грудня 2016 року, виданої бухгалтером КП «СУБ «Митниця», сума нарахованого та не сплаченого доходу ОСОБА_6 за листопад 2016 року складає 1378 гривень 67 копійок (а.с. 11).

Згідно розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_6 її середньоденний заробіток розрахований за вересень та жовтень 2016 року складає 240 гривень 39 копійок (а.с. 12).

Відповідно до пункту 1.2 Статуту КП «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради власником та одноосібним засновником підприємства є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради ( а.с. 41).

Вказаним Статутом визначено, що до способу утворення підприємство є унітарним (п. 1.4.); комерційним та діє з метою отримання прибутку (п. 1.5.).

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_6 оскаржує рішення районного суду в частині відмови у стягненні вказаних виплат у солідарному порядку з КП «Служба утримання будинків «Митниця» та Черкаської міської ради та вважає, що фактично виконавчим комітетом Черкаської міської ради були прийняті рішення, які припинили господарську діяльність підприємства, а також не погоджується з розміром стягнутого судом середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому вказує, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1412 «Про внесення змін до рішення виконкому від 21.10.2007 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню міста Черкаси» КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради було виключено з числа виконавців житлово-комунальних послуг населенню міста Черкаси. На даний час підприємство існує формально, оскільки не має сфери діяльності, керівництва, трудового колективу, місцезнаходження та основних фондів.

Колегія суддів не погоджується з вказаним обґрунтуванням доводів апелянта, виходячи з наступного.

За положеннями п.1.8. Статуту підприємство має статус юридичної особи з моменту державної реєстрації, має самостійний баланс, а відповідно до п.1.6 Статуту підприємство здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку, власного комерційного ризику, бюджетного фінансування цільових програм прийнятих Черкаською міською радою, з правом найму працівників.

За положеннями ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом, особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до її державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України встановлено, що держава, ОСОБА_7 Крим, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Зважаючи на положення норм чинного законодавства в їх сукупності та при системному аналізі, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення саме з відповідача КП «СУБ «Митниця» нарахований та не виплачений дохід на користь позивача є обґрунтованими, оскільки Комунальне підприємство «СУБ «Митниця» є самостійною юридичною особою, воно не ліквідоване, має банківські рахунки та проводило самостійно господарську діяльність, позивач по справі знаходилась у трудових відносинах безпосередньо з даним підприємством, де і отримувала заробітну плату, а тому саме з вказаного підприємства підлягають стягненню заявлені позивачем виплати.

Черкаська міська рада не є роботодавцем, з яким позивач перебувала у трудових відносинах, а ухвалене в даній справі рішення суду не перебувало на виконанні, а відтак не можливо стверджувати, що воно не буде виконано внаслідок дій власника юридичної особи.

Крім того, трудовим законодавством солідарна відповідальність у трудових спорах за вимогами, заявленими позивачем до відповідачів не передбачено.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими.

За змістом п.2 порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів №100 від 8 лютого 1995 року, вказаний середній заробіток розраховується виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 вказаного порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З розрахунку середньої заробітної плати позивача (а.с.12) та витягу з колективного договору (а.с.79,80) вбачається, що у позивача був шести денний робочий тиждень, середньомісячне число робочих днів складає 26+25/2=25,5. В періоді за який підлягає стягненню середній заробіток , а саме з 10.11.2016 року по 28.07.2017 року повних 8 місяців та 17 робочих днів, а відтак середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача складає (25.5Х240.39) Х 8 + (17Х240.39)=53126 гривень 19 копійок.

Суд першої інстанції, в повній мірі вказані обставини справи та норми права не врахував, в звязку з чим, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309,313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року змінити, збільшивши розмір стягнутого середнього заробітку з 42789 гривень 42 копійки до 53126 гривни 19 копійок, а загальний розмір стягнутих з відповідача на користь позивача грошових коштів складає 55098 гривень 23 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» на користь держави судовий збір в сумі 1408 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :