Номер провадження: 22-ц/785/6560/17
Номер справи місцевого суду: 522/1407/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Лупу О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 153,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 25 000,00 гривень (а. с. 1-3).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що він тривалий час був клієнтом ПрАТ «Київстар» та користувався мобільним номером +38 (номер особового рахунку 2042937), однак в червні 2016 року з нього неодноразово безпідставно стягувались грошові кошти за нібито дзвінки на короткі номери, у звязку з чим позивач звернувся до оператора з проханням не надавати послуги звязку в кредит та відєднувати від послуг рухомого (мобільного) звязку при нульовому стану рахунку.

Однак, не зважаючи на прохання позивача, оператор ПрАТ «Київстар» безпідставно неодноразово списував з його рахунку грошові кошти за послугу неналежної якості (з суттєвим недоліком) та безпідставно відєднував від послуг мобільного звязку, а саме 04.10.2016 року 30 гривень (балансова вартість) за послуги в роумінгу, 29.10.2016 року 30 гривень (балансова вартість) за послуги в роумінгу, 04.11.2016 року 63,24 гривні (балансова вартість) за дзвінок на короткий номер 226, 22.11.2016 року 30 гривень (балансова вартість) за послуги в роумінгу, що разом становить 153,24 гривні, списання яких на думку позивача здійснено безпідставно, оскільки дзвінок на короткий номер він не здійснював та за межі території України не виїжджав.

Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними, що порушують його права як споживача послуг мобільного звязку, в результаті чого йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив в 25 000,00 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 74-76).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 79-80).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем послуг мобільного звязку, які надаються ПрАТ «Київстар», номер особового рахунку 2042937, мобільний номер +38.

Відповідно до витягу з автоматизованої системи розрахунків за послуги (білінгова система) ПрАТ «Київстар» щодо наданих абоненту телефонного номеру +38 телекомунікаційних послуг за період з 01.10.2016 року по 30.11.2016 року встановлено, що з зазначеного телефонного номера 04.10.2016 року, 29.10.2016 року, 22.11.2016 року здійснювався виклик до роумера (направлення виклику Російська Федерація), вартість яких склала 90,00 гривень, 04.11.2016 року здійснено вихідний дзвінок на номер 226, вартість якого склала 63,24 гривень (а. с. 22).

Згідно із приписами статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

12.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до президента ПрАТ «Київстар» із заявою про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 153,24 гривень та моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень, крім того, просив вжити необхідних заходів, які унеможливлять псевдороумінг на території України (а. с. 6-7).

ПрАТ «Київстар» було надано відповідь ОСОБА_2 за № /03/03/02 від 22.12.2016 року, з якої вбачається, що при перевірці абонентського номера +38 у період з 04.10.2016 року по 29.11.2016 року системних неузгоджень в обслуговуванні не виявлено. Встановлено, що за зазначеним номером зафіксовано замовлення контент-послуг за номером 226 (ТОВ «Джамп Інтерактив», портал «Гороскоп»). Також повідомлено, що в прикордонних районах України мобільний телефон може опинитися в зоні дії мережі іноземного оператора, і, відповідно, тарифікація дзвінків здійснюється за роумінговими тарифами, тож необхідно обирати телекомунікаційну мережу «Київстар» у ручному режимі та завжди звертати увагу на назву оператора, що зявиться на дисплеї мобільного телефону.

Згідно п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, роумінг - послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) звязку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора.

Роумінг не обмежений державним кордоном України, а обмежений мережею покриття оператора, у звязку з чим у прикордонних районах України може включитись роумінг, для чого не потребується фактичне перетинання кордону України. До того ж, в судовому засіданні у суді першої інстанції позивач ОСОБА_2 підтвердив, що на період списання відповідачем спірних платежів, він знаходився на території Сумської області, яка безпосередньо межує з Росією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членом її сім'ї, близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що не доведено неправомірність дій відповідача по справі, порушення ним прав позивача та заподіяння внаслідок цього матеріальної шкоди, суд першої інстанції, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, зробив правильний висновок про те, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю вимог.

Доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

ОСОБА_3