Справа № 148/814/17
Провадження №2/148/477/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - виконавчого комітету Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_2 є донькою померлої дружини позивача, відповідач ОСОБА_3 - зятем покійної дружини позивача, а відповідач ОСОБА_4 її онукою. В 2001 році позивач надав дозвіл відповідачам зареєструватись у належному йому будинку, але після реєстрації вони за вказаною адресою не проживали і на даний час не проживають. Наявність зареєстрованих працездатних осіб в будинку позивача перешкоджає йому в повній мірі користуватись належним йому майном, а також оформити субсидію. Оскільки відповідачі у будинку не проживають з 2001 року, добробільно знятись з реєстрації не бажають, позивач посилаючись на норми ст. ст. 72, 150 ЖК України, ст. 405 ЦК України, звернувся до суду з позовом та просить визнати їх особами, які втратили право користування житловим приміщенням, та зобов'язати виконком Юрківської сільської ради Тульчинського району зняти даних осіб з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що в 2001 році позивач на прохання своєї дружини ОСОБА_6 надав дозвіл на реєстрацію відповідачів у своєму будинку, розташованому по АДРЕСА_1. З 2001 року відповідачі в даному будинку не проживають. Наявність зареєстрованих в житловому будинку позивача осіб перешкоджає йому оформити субсидію. Просив визнати відповідачів особами, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1, та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від них до суду надійшли письмові заяви, в яких вони позов не визнають, вказують, що позивач постійно чинить їм перешкоди щодо проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_1, іншого житла вони не мають, так як і не мають змоги зареєструватися в іншому місці. В будинку, де вони зареєстровані, знаходяться всі їх речі. Просять суд залишити за ними право користування будинком, в якому вони зареєстровані, та не знімати їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Зазначають, що позивачу користуватися його майном вони не перешкоджають, а навпаки - допомагають у дотриманні порядку в домогосподарстві, в будинку роблять ремонт. В даному будинку вони проживають з 18 квітня 2014 року і по даний час. Наразі перебувають у тимчасовому від"їзді у справах. Крім того, зазначили, що 1/6 даного будинку на праві власності належить ОСОБА_2 Просять справу розглядати за їх відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - виконавчого комітету Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглядати за його відсутності в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22 грудня 1990 року позивач ОСОБА_1 купив у ОСОБА_7 належний останньому на праві власності житловий будинок, розташований в с. Юрківка Тульчинського району Вінницької області на присадибних землях радгоспу "Жовтень" (а.с. 4-12).

Станом на 24.07.2001 року за позивачем ОСОБА_1 рахувалося 100% житлового будинку розташованого АДРЕСА_1, що підтверджується копією відповідної довідки Тульчинського МБТІ (а.с. 5).

З копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1, судом встановлено, що за даною адресою прописані: з 02 липня 1998 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; з 21 вересня 1996 року - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; з 26 липня 2001 року - відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5; з 09 липня 2004 року - відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7).

Реєстрація відповідачів ОСОБА_2, її чоловіка ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 відбулася зі згоди господаря двору ОСОБА_1, що підтверджується також заявою від 24.07.2001 року (а.с. 86) та за згодою і на прохання співвласника будинку та матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, чого не заперечено в судовому засіданні представником позивача (а.с. 86).

З копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2016 року, судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6, якій належала 1/2 частина вказаного житлового будинку (а.с. 101-102).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 29 вересня 1966 року Шарапанівською сільською радою Крижопільського району Вінницької області, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6 (а.с. 73) та змінила своє дошлюбне прізвище "ОСОБА_11" після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 30 серпня 1995 року відділом реєстрації актів Балаклавського району м. Севастополя. (а.с. 74).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 січня 2013 року, виданого виконкомом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 33).

З матеріалів спадкової справи №29/2013, відкритої після смерті ОСОБА_6, судом встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у передбачений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 42-46) та 08 вересня 2017 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на 1/6 частину належної спадкодавцю 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.75).

Право власності на 1/6 частину вказаного вище будинку зареєстровано за ОСОБА_2 08 вересня 2017 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що встановлено із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 08 вересня 2017 року (а.с. 80).

Згідно довідок Юрківської сільської ради Тульчинського району № 532, № 530 від 04 вересня 2017 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_2 з 26 липня 2001 року, але фактично проживали з 18 квітня 2014 року по 02 грудня 2016 року та з 28 серпня 2017 року по даний час (а.с. 87, 93).

Згідно довідки Юрківської сільської ради Тульчинського району №531 від 04 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_2 з 09 липня 2004 року, але фактично проживала з 18 квітня 2014 року по 02 грудня 2016 року та з 28 серпня 2017 року по даний час разом зі своєю сім"єю: батьком ОСОБА_8 та матір"ю ОСОБА_2 (а.с. 98).

Аналізуючі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом статтей 156, 64 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина наймача/власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача/власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо зазначені особи перестали бути членами сім'ї наймача/власника, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач/власник та члени його сім'ї. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

З досліджених доказів суд приходить до висновку, що сім"я відповідача ОСОБА_2, до якої входить чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4, були зареєстровані та набули право користування жилим будинком АДРЕСА_1 з дозволу співвласника даного будинку та матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та за згодою іншого співвласника будинку - позивача ОСОБА_10 Також суд прийшов до висновку, що відповідачі не втратили право на користування спірним житлом, оскільки в судовому засіданні не доведено, що вони були відсутні без поважних причин у спірному житлі понад рік. Крім того, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить частина спірного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті матері, а тому вона та члени її сімї, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на законних підставах мають право користуватися даним житловим приміщенням разом з позивачем.

За таких обставин позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, задоволенню не підлягає.

Не підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання виконкому Юрківської сільської ради Тульчинського району зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, оскільки є похідною від вимоги про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, не може бути зобов'язано до вчинення певних дій особу, яка не є стороною спору, а лише третьою особою без самостійних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 16, 317, 405 ЦК України, ст. ст. 156, 162 ЖК України, ст.ст. 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 56-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - виконавчого комітету Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, зняття з реєстраційного обліку - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко