Справа № 630/359/17
Провадження № 2/630/282/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря Нескоромної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення.

ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Крім того, позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином померлого ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав зазначених в позові, та враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду.

Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки КП «Люботинське БТІ» від 20 червня 2007 року в бюро не зареєстрований. (а.с.24).

Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в 1953 році був збудований батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що вбачається із копії технічного паспорту, долученого до справи.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, збудованого до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Як вбачається з технічного паспорту вказаний житловий будинок та надвірні будівлі на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, побудовані до 1992 року.

Як вбачається із посвідки про шлюб, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 02 січня 1941 року (а.с.6)

Розглянувши матеріали справи, суд вважає встановленим той факт, що забудовниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю подружжя, тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області на підставі актового запису № 308 від 10 липня 2002 року (а.с.26).

Враховуючи, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 524 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Поряд з тим, прізвище позивача та його покійної матері написано через літеру «и».

В судовому засіданні, допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є сусідами позивача та незацікавлені в розгляді справи, повідомили наступне.

Позивач разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 все життя проживає за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 доглядав за батьками, постійно проживав в їхньому будинку, та самостійно займався похованням матері та батька.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, а помилка в написанні прізвища виникла через неправильний переклад з російської на українську мову.

Спадкоємцями на відкриту після смерті ОСОБА_2 спадщину є його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1, які на момент смерті спадкоємця мешкали разом з ним, були зареєстровані у вказаному будинку та після смерті ОСОБА_2 здійснювали догляд за будинком.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 червня 2017 року, державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори харківського району Харківської області відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки право власності на будинок не оформлено (а.с.9)

Крім того, відповідно до довідки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявами про прийняття / відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався.

В свідоцтві про смерть батька позивача його прізвище зазначено як ОСОБА_2, інші документи ОСОБА_2 складені російською мовою, тому не можливо визначити правильність написання.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були виконані вимоги ст. 549 ЦК України, тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області від 08 липня 2008 року на підставі актового запису № 282 (а.с.25).

Враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги, після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1- позивач по справі.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ніким не оспорюється, копії документів про народження спадкоємця знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач на час смерті матері постійно мешкав разом з нею, після її смерті доглядав за будинком, де проживає і на теперішній час, зазначене також підтвердили свідки.

Як вбачається із відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 31 липня 2017 року після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття/ відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори ніхто не звернувся (а.с.37-41).

Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, 529,549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України (в редакції 2003 року) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку літ. «А1», загальною площею 75,4 кв.м, в тому числі житловою площею 31,8 кв.м, допоміжною площею 22,6 кв.м та надвірних будівель: веранду літ. «а», ганок літ. «а1», погріб літ. «ап», гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральню літ. «У», душ переносний літ. «З» та огорожу літ. «1,г», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А1», загальною площею 75,4 кв.м, в тому числі житловою площею 31,8 кв.м, допоміжною площею 22,6 кв.м та надвірних будівель: веранду літ. «а», ганок літ. «а1», погріб літ. «ап», гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральню літ. «У», душ переносний літ. «З» та огорожу літ. «1,г», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у праві, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя (підпис) І. В. Дем'яненко