Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/34/16-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИЛА:

У cічні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом про стягнення із відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 21777, 38 швейцарських франків та 8584 грн. 23 коп.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 24 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого останній наданий кредит в сумі 27700 швейцарських франків, строком по 24 травня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 8,99 % річних.

25 жовтня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої змінено кінцевий термін повернення кредиту, а саме: до 24 грудня 2035 року.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору 24 травня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки, яким передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань за кредитом боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

25 жовтня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору поруки, якою сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - 24 грудня 2035 року.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 29 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 21777,38 швейцарських франків, яка складається із: простроченої заборгованості зі сплати кредиту в сумі 20107,92 швейцарських франків та простроченої заборгованості зі сплати відсотків в сумі 1669,46 швейцарських франків. Окрім того, банком також нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1431 грн.79 коп., а також пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

У зв'язку з порушенням умов договору 2 жовтня 2015 року банк направив на адресу відповідачів письмову вимогу про погашення боргу. Однак, дана вимога не була виконана ні боржником, ні поручителем.

З огляду на вищезазначене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2007 року, яка виникла станом на 29 грудня 2015 року, у розмірі 21777, 38 швейцарських франків, 8584 грн. 23 коп. пені, також 7994 грн. 23 коп. судових витрат.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення,- про задоволення даного позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

На думку ОСОБА_2, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № про надання кредиту у розмірі 27700 швейцарських франків, строком по 24 травня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 8,99 % річних.

Згідно з графіком повернення кредиту боржник зобов'язувалась щомісячно сплачувати кошти у розмірі 153,89 швейцарських франків.

25 жовтня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили розмір щомісячного ануїтетного платежу - 180,33 швейцарських франків, а також встановили кінцевий термін повернення кредитних коштів - до 24 грудня 2035 року, а також .

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору 24 травня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до якого у випадку невиконання зобов'язань за кредитом боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Договором поруки також передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основних договорів з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основних договорів (шляхом поставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами, та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями

25 жовтня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору поруки, якою сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - 24 грудня 2035 року, а також новий розмір щомісячного ануїтетного платежу - 180,33 швейцарських франків.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 29 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 21777,38 швейцарських франків, яка складається із: простроченої заборгованості зі сплати кредиту в сумі 20107,92 швейцарських франків та простроченої заборгованості зі сплати відсотків в сумі 1669,46 швейцарських франків. Окрім того, банком нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1431 грн.79 коп., а також 7152 грн. 44 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 4 даної норми ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) також передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу із ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійснена 28 січня 2015 року. Відтак позивач зобов'язаний був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців, починаючи із з дати наступного чергового платежу. Однак, звернувшись до суду з позовом у січні 2016 року, банк пропустив визначений ч.4 ст.559 ЦК України строк, що свідчить про припинення поруки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками.

Так, матеріали справи свідчать, що на час пред'явлення даного позову кінцевий термін повернення кредитних коштів, передбачений кредитним договором, не настав. Банк скористався наданим йому правом щодо зміни строку повернення основного зобов'язання та 30 вересня 2015 року звернувся до відповідачів з вимогою достроково погасити заборгованість на 32 день з дня отримання ними даної вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги.

З даним позовом до суду банк звернувся 4 січня 2016 року, що свідчить про дотримання ним шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив про те, що додаткова угода до договору поруки не була підписана ОСОБА_2

При цьому, такий висновок грунтується на порівняльному візуальному аналізі судом оригіналу та копії додаткової угоди до договору поруки, що не узгоджується з вимогами цивільного процесуального законодавства.

Вирішення даного питання потребує спеціальних знань й висновок щодо того, чи підписував ОСОБА_2 додаткову угоду, може надати виключно експерт за наслідками проведеної судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, припинення договору поруки з наведених у рішенні підстав є помилковим.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про те, що порука є припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості свідчить, що при порушенні строків повернення кредиту та сплати відсотків позивачем застосовувалась підвищена відсоткова ставка у розмірі 17,9800 %.

Про застосування збільшеної відсоткової ставки позивач повідомив боржника листом від 22 лютого 2008 року, однак матеріали справи не містять доказів того, що збільшення відсоткової ставки було погоджено із поручителем.

Обов'язковою умовою припинення договору поруки на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України є відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобов'язання таких змін є правочином, який за змістом та формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи ( у даному випадку поручителя).

Згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-3176цс15.

Враховуючи вищезазначене, порука є припиненою з наведених підстав.

З огляду на вищезазначене, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити нове,- про відмову у позові з інших правових підстав.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303,304,309, 313,314,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» задовольнити частково .

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення,- про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 з інших підстав.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуюча Судді: