Провадження № 2/201/2649/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

25.07.2017р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення щомісячно аліментів на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини доходу відповідача та 1/6 частини доходу відповідача щомісячно на її утримання на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що 12.12.2015р. шлюб між сторонами було зареєстровано у відділі ДРАЦС Тернопільського МУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №2355 від 12.12.2015р. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, 18.10.2016р. народження. Наразі сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає, у звязку з чим позивачка і звернулась до суду з даним позов. Позивачка просила суд врахувати її скрутне матеріальне становище, повязане, зокрема, з тим, що вона з дитиною проживають у м. Дніпрі у орендованому житлі та взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи (уродженка м. Антрацит Луганської області).

Позивачка 14.09.2017р. надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 72).

Відповідач в судове засідання 14.09.2017. не зявився, проте направив до суду свої письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. Проти стягнення з нього на утримання позивачки грошових коштів заперечував у повному обсязі. Свою правову позицію відповідач обґрунтовує, зокрема, тим, що має на утриманні, окрім спільної з позивачкою доньки, малолітню доньку, ОСОБА_4, народжену 27.08.2017р. у першому шлюбі. На підтвердження факту його добровільного утримання старшої доньки надав суду характеристику, складену матірю останньої, ОСОБА_5 (а.с. № 44 47, 49).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на загальних засадах, передбачених главою 7 розділу III ЦПК України, оскільки правова позиція відповідача щодо часткового визнання позовних вимог суду відома з наданих останнім письмових заперечень.

Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2015р., шлюб між сторонами було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №2355 від 12.12.2015р. (а.с. № 8).

Судом також встановлено, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, 18.10.2016р. народження є відповідач (а.с. №9).

Малолітня дитина мешкає зі своєю матірю ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с. № 15 16), квартира орендується позивачкою на підставі договору оренди житла № 1 від 03.07.2017р. (а.с. № 17 19). Щомісячна плата за користування житлом складає 3000 грн. та оплату комунальних послуг.

Крім того, судом встановлено, що позивачка та її донька взяті на облік Управлінням соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі раді, як внутрішньо переміщені особи із зони проведення АТО (позивачка уродженка м. Антрацит Луганської області - а.с. № 15 16). Позивачка отримує державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно та державну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 884 грн., що призначається з дня звернення за призначенням цієї допомоги по місяць зняття з обліку, але не більше шести місяців (а.с. № 72).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ИД № 055901, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 04.09.2007р., батьком ОСОБА_4, 27.08.2007р. народження є відповідач, ОСОБА_2 (а.с. № 48).

Згідно довідки від 10.08.2017р., ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як фізична особа підприємець з 18.08.2000р. Діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Згідно довідково поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за сім місяців 2017 р., сума доходу становить 72100 грн. (а.с. № 50).

Відповідно до довідки від 17.08.2017р., ОСОБА_2 працює у ТОВ «Євролайф Україна ЛТД» згідно цивільно-правового договору № 935900 від 28.03.2017р. та його комісійна винагорода за період з 28.03.2017р. по 31.07.2017р. складає 337 грн. 89 коп. (а.с. № 51).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня предявлення позову.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини заповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ „Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Керуючись вищезазначеною постановою Пленуму ВСУ, судом встановлено, що позивачка має важке матеріальне становище, є переселенкою, змушена нести витрати по оренді житла у розмірі 3000 грн., як переміщена особа із зони АТО (а.с. № 17 19) та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд критично оцінює надану відповідачем до суду характеристику, складену на нього ОСОБА_5, в якій остання зазначає, що ОСОБА_2 надає фінансову допомогу на утримання їх спільної доньки, ОСОБА_4 (а.с. № 48), оскільки з вказаної характеристики не вбачається, в якому саме розмірі та в якій періодичності надається допомога на дитину, а головне, те, що остання характеристика складена саме матірю ОСОБА_4 (зацікавленою особою), її підпис уповноваженою особою не завірено. Клопотань про допит свідків, зокрема, ОСОБА_5 відповідачем у поданому запереченні суду не заявлялось (а.с. № 49).

Безспірних доказів того, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання доньки від першого шлюбу ОСОБА_4 (а.с. № 48), ОСОБА_2 суду не надано.

Проаналізував матеріальне становище обох сторін, суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягнути на утримання малолітньої ОСОБА_3, 18.10.2016р. народження повинен складати ? частини заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (у 2017 році це сума 1426 грн., з 01.12.2017р. 1492 грн. на місяць) до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 25 липня 2017р.

Також, суд вважає, що з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, відмовивши позивачці у стягнення цих аліментів у розмірі 1/6 частини.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-років, судом також враховано, що позивачка отримує державну допомогу у звязку з народженням дитини, яка складає 860 грн. на місяць (а.с. № 72).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів на утримання малолітньої дитини за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. (640гнрн. + 640грн. = 1280грн.), оскільки це мінімальний розмір судового збору за кожною з позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 180, 181, 182, 183, 184, ч. 1 ст. 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), п. 17 Постанови Пленуму ВСУ „Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006р., ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212-215, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, 11.10.1969р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3, 18.10.2016р. народження до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 25 липня 2017р.

Стягувати з ОСОБА_2, 11.10.1969р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника до досягнення донькою ОСОБА_3, 18.10.2016р. народження, трьох років, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 25 липня 2017р.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення у межах суми платежу аліментів на утримання малолітньої дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко