Справа № 307/1507/17
Провадження № 2-др/307/6/17
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2017 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де треті особи - Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування Тячівській районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_2, де треті особи - Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування Тячівській районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька.
Просила суд надати їй дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 та надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди батька ОСОБА_2.
Про те, під час ухвалення рішення від 13 вересня 2017 року судом не було вирішено позовних вимог щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення закордонного паспорту для доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1.
Сторони в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ч.3 ст. 220 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Тячівського районного суду від 13 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, надано дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, в період шкільних канікул, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, України, а в решті позову відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що при ухваленні вказаного рішення судом не було ухвалено рішення стосовно вимоги позивачки щодо надання їй дозволу на виготовлення закордонного паспорту для доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.220 ч.1 п. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що із зазначеного питання слід постановити додаткове рішення.

Так, згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту та виїзду за кордон неповнолітньої відповідач не надає.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49).

Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини.

Беручи до уваги, що батьком дитини ОСОБА_2 не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон неповнолітній доньці ОСОБА_3., суд вважає, що в інтересах дитини позовні вимоги щодо надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту неповнолітній слід задовольнити та надати дозвіл на виготовлення паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215, 220 ЦПК України, ст.ст. 141. 154, 155 СК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд,

В И Р І Ш И В:

Надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Додаткове рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко