АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4311/17 Головуючий 1 інст. - Скляренко С.О.
Справа № 642/36/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Колесник О.Е., Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на навчання,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 до закінчення навчання; стягнути одноразово з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ? частину її додаткових витрат на навчання сина в розмірі 12320 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 31 серпня 1996 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З січня 2014 року син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. З травня 2014 року відповідач припинив надавати гроші на утримання сина. Участь в утриманні та вихованні сина відповідач не бере. Апеляційним судом Харківської області 11 червня 2015 року ухвалено рішення, яким рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття аліменти у розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року та 1760,00 грн. додаткових витрат на навчання дитини, рішення набрало законної сили і на цей час звернуто до примусового виконання. Рішення не виконано, тому борг перед ОСОБА_3 складає у розмірі 7555,91 грн. несплачених аліментів і 1760,00 грн. додаткових витрат на навчання дитини за перший семестр його навчання. ІНФОРМАЦІЯ_3 дитина досягла повноліття. З 01 вересня 2014 року по 30 серпня 2018 року є студентом денної форми навчання будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Вартість навчання за один семестр становить 3520, 00 грн. Матір'ю оплачені три семестри навчання, за один із яких з ОСОБА_1 стягнуто 1760,00 грн. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягають стягненню 1760,00 *2 = 3520,00 грн. фактично оплаченого навчання сина у другому та третьому семестрах, а також майбутні платежі за решту п'ять семестрів навчання: 1760,00*5=8800,00 грн., а всього -12320,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2015 року з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на календарний місяць на утримання сина ОСОБА_2

З ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на календарний місяць, оскільки він є студентом денної форми навчання до закінчення навчання. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід, аліменти на утримання повнолітнього сина мають бути стягнути з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на календарний місяць.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2016 року, і до моменту закінчення навчання у Харківському національному університеті міського господарства ім. О.М. Бекетова - 30 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 ? частину витрат на навчання сина ОСОБА_2 у Харківському національному університеті міського господарства ім. О.М. Бекетова, за 2 та 3 семестри навчання у розмірі 3 520, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні позову.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що позивачами не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено, за якою адресою ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні; що в оскаржуваному рішенні не доведено, що станом на 27 липня 2016 року ОСОБА_2 продовжував навчатися у Харківському національному університеті міського господарства ім. О.М. Бекетова; що станом на 11 січня 2016 року ОСОБА_2 не є дитиною, а є повнолітньою працездатною особою, тому розмір аліментів щомісяця повинен розраховуватися не від 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто, не менше ніж 435,00 грн. щомісяця; що ОСОБА_1 не працює, є інвалідом ІІ групи, інших доходів, окрім пенсії, не отримує, тобто ОСОБА_1 фактично не має можливості надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу; що при визначенні аліментів на неповнолітнього сина з ОСОБА_1 суд першої інстанції повинен був взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як сина, так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення; що позивачі не надали доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина; що ухвалюючи рішення про стягнення ? частини витрат на навчання сина ОСОБА_2 у навчальному закладі за 2 та 3 семестри у розмірі 3520,00 грн., суд першої інстанції безпідставно застосував до вказаних правовідносин норми статті 185 СК України та п. «а» ч.1 ст. 29 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, які не підлягали застосуванню, оскільки ОСОБА_2 є повнолітньою особою, на час розгляду справи йому виповнилося 19 років, оскільки зазначені правовідносини регулюються виключно статтею 199 цього Кодексу; що оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 551,20 грн. ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким встановлено, що інваліди 2 групи звільняються від сплати судового збору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній ОСОБА_2 навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, його батько має можливість надавати таку допомогу та вимоги позивачів про стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання в межах їх фактичного понесення в ? частині вартості освітньої послуги за 2-3 семестри у розмірі 3520,00 грн. одноразово є доведеними.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996 року по 01 вересня 2014 року, від якого народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, у 2015 році досяг повноліття. ОСОБА_2 є студентомденної форми навчання будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, термін навчання з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2018 року. Із відповіді Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова № 1702 від 07 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 навчається на четвертому курсі денної форми навчання Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова.

Згідно з договором від 12 серпня 2014 року № ХА-14-16-49 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг щодо ОСОБА_2 загальна вартість освітньої послуги становить 28160,00 грн., вартість за навчальний рік - 7040,00 грн.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, закріплені у главі 15 СК України і поділяються на аліменти, які стягуються до досягнення дитиною повноліття, та участь батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України).

Згідно зі статтею 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений главою 16 СК України.

Зокрема, статтею 199 СК України визначено, що повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 09 лютого 2016 року, термін дії якого до 31 січня 2018 року, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи. Його дохід складає за січень 2016 року - 1074, 00 грн., за лютий 2016 року - 1074,00 грн., за березень 2016 року - 1074, 00 грн., за квітень 2016 року - 1074,00 грн., за травень 2016 року - 1130,00 грн.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час розмір його пенсії складає 1312,00 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 має інші доходи, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Враховуючи, що ОСОБА_2 продовжує навчання у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги та виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2, судова колегія вважає за доцільне задовольнити частково позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400,00 грн.аліментів на його утримання щомісячно, починаючи з 11 січня 2016 рок на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу на один місяць, тому рішення в частині стягнення аліментів на один місяць в розмірі 400, 00 грн. підлягає негайному виконанню.

Проте, в частині стягнення додаткових витрат на навчання в задоволенні позову позивачам необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому з ОСОБА_1 судовий збір не стягується.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки порушено норми матеріального права, що є підставою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України для скасування рішення суду, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітнього.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2.ч.1.ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 січня 2016 рок на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів на один місяць в розмірі 400, 00 грн. підлягає негайному виконанню.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії