АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1954/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Благодатнівська (Чапаєвська) сільська рада, Садове товариство «Труд», Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що він являється власником домоволодіння по вул. Малинова, 325 в садовому кооперативі «Труд», що розташований в межах с. Чапаєвка, Золотоніського району Черкаської області. Також позивач являється власником земельної ділянки площею 0,05 га за вищезазначеною адресою.

Відповідач є власником сусіднього домоволодіння по вул. Малинова, 324 в садовому кооперативі «Труд» в межах с. Чапаєвка, Золотоніського району Черкаської області та користувачем суміжної земельної ділянки.

Відповідач на земельній ділянці належного йому домоволодіння самочинно побудував з порушенням державних будівельних норм, а саме з порушенням вимог п. 3.25 Державних будівельних норм України (ДБН 360-92) стосовно нормативної відстані від сусідніх ділянок не менше 1 метра та з перевищенням нормативних правил щодо інсоляції для недопущення затінення сусідньої ділянки, надвірні споруди гараж з надбудовою.

Перешкоди у користуванні позивача своєю земельною ділянкою полягають у порушенні режиму інсоляції, затіненні земельної ділянки, а також стіканню атмосферних опадів на ділянку ОСОБА_6 з даху надвірних споруд, побудованих по межі з його земельною ділянкою. Оскільки присадибна земельна ділянка використовується позивачем для вирощування городини, тому її затінення та замулення з вини відповідача негативно позначається на можливості її використання за цільовим призначенням.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог викладених у заяві від 09.08.2016 року, ОСОБА_6 просив суд зобовязати ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою по вул. Малинова, 325 в садовому кооперативі «Труд» с. Чапаєвка, Золотоніського району Черкаської області шляхом знесення мансардного поверху та тераси, побудованих з порушенням будівельних норм та стандартів щодо нормативної відстані до суміжної земельної ділянки та з порушенням режиму протипожежної безпеки.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів своїх вимог. Зокрема існування перешкод у користуванні власною земельною ділянкою у вигляді порушення режиму інсоляції, затіненні земельної ділянки, а також стіканню атмосферних опадів на його ділянку з даху надвірних споруд, побудованих по межі з його земельною ділянкою, як і не довів факту використання земельної ділянки для вирощування городини, її затінення та замулення, що суперечить твердженню позивача щодо неможливості її використання за цільовим призначенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, садовий будинок, що розташований за адресою садове товариство «Труд», 325 Чапаєвської сільської ради Золотоніського району Черкаської області належить на праві приватної власності ОСОБА_6, про що свідчить Свідоцтво про право власності від 10.09.2015 року (а.с. 5).

Крім того, відповідно до Свідоцтва про право власності від 31.08.2015 року ОСОБА_6 належить земельна ділянка за вищезазначеною адресою площею 0,05 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва (а.с. 7).

Садовий будинок за адресою садове товариство «Труд», 324 в с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області належить на праві приватної власності ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 09.11.2010 року (а.с. 90)

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №219821 від 01 березня 2005 року ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0508 га в с. Чапаєвка з цільовим призначенням для ведення садівництва (а.с. 88).

Як видно з виписки з протоколу №9 на засіданні правління садового товариства «Труд» від 29 вересня 2013 року дозволено реконструкцію будинку 324 в садовому товаристві «Труд» ОСОБА_7, якщо власник не буде порушувати вимог статуту та дотримуватися архітектурно-будівельних норм при перебудові (а.с.75).

15 червня 2016 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області було здійснено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при забудові земельної ділянки в кооперативі «Труд» по вул. Малиновій, 324 в с. Чапаєвка (Благодатне) Золотоніського району Черкаської області, при якій жодних порушень містобудівного законодавства не виявлено (а.с. 76-77).

Позивач при зверненні до суду з позовом посилався на те, що ОСОБА_7 здійснено самочинне будівництво мансардного поверху та тераси, що негативно позначилося на можливості використання ним належної йому земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки внаслідок затінення ділянки та стікання атмосферних опадів він не може в повній мірі використовувати її для вирощування садових та городніх культур, а також відбувається замулення належної йому ділянки в звязку з чим погіршується її якість.

Як на доказ порушення відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, ОСОБА_6 надав лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому вказано, що розглянувши технічні паспорти від 27.08.2010 року № 5/1678 та від 26.11.2015 року № 531 встановлено, що відповідно в технічному паспорті від 26.11.2015 року №531 внесено зміни, а саме: збільшення площі мансардного поверху та будівництво тераси, вказані роботи з розширення мансардного поверху та будівництво тераси є самочинним будівництвом, що є порушенням ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 63-64).

В ході розгляду справи ухвалою суду було призначено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до Висновку № 33/16/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2017 року встановлено, що так як спільна межа між земельними ділянками № 324 та № 325, які розташовані в садовому товаристві «Труд» Благодатнівської (Чапаєвської) сільської ради Золотоніського району Черкаської області, проходить по існуючим кутам будівель ділянки №324: прибудови літ. «Б» до будівлі садового будинку літ. «А», будівлі бані літ. «В», навісу літ. «Д», то порушені вимоги п.3.25* Державних будівельних норм України ДБН360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», де вказано: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м».

Також порушені вимоги п.2.3 Відомчих будівельних норм ВСН 43-85** «Забудова територій колективних садів, будівель і споруд. Норми проектування», де вказано: що мінімальна відстань від межі садової ділянки до садового будинку 3,0 м, до інших будівель -1,0 м.

З покрівлі 2 поверху та тераси садового будинку №324 по вул. Малинова в садовому товаристві «Труд» в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області виконаний організований водовідвід з пластикових труб для запобігання стіканню атмосферних опадів (в тому числі внаслідок розтавання снігу взимку) на територію належної ОСОБА_6 земельної ділянки №325 по вул. Малинова.

На площі 0,0003 га над земельною ділянкою №325 приватної власності ОСОБА_6 нависають конструктивні елементи даху садового будинку №324 приватної власності ОСОБА_7

У примітках до висновку по першому питанню судовим експертом зазначено, що станом на 27.08.2010 року межа між земельними ділянками №324 та №325 проходила по стіні гаража літ. «Б», прибудованого до житлового будинку літ. «А-1», та по стіні бані літ. «В», побудованих на земельній ділянці №324 по вул. Малинова, тобто після реконструкції житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а» та гаражу літ. «Б» розташування межі не змінилося. Зовнішні контури житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б» та лазні літ. «В» при реконструкції не змінились.

Відстань між вказаними садовими будинками не відповідає вимогам Додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» Державних будівельних норм України ДБН360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» та п. 2.4 Відомчі будівельні норми ВСН 43-85** «Забудова територій колективних садів, будівель і споруд. Норми проектування».

У відповідності до СанПиН 2605-82 «Санитарные нормы и правила обеспечения инсоляцией жилых и общественных зданий и территорий жилой застройки» (мовою оригіналу) дефініції «інсоляція», «термін інсоляції» відносяться до садового будинку.

Так як згідно натурних геодезичних обмірів відстань від зовнішнього кута стін будинку №324 до зовнішнього кута стін будинку №325 становить 7,76 м, режим інсоляції садового будинку №325 по вул. Малинова в СТ «Труд» не порушуються (а.с. 162-174).

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин 4 та 7 статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З врахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспор енні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Вказане узгоджується із правовими позиціями викладеними в Постановах ВСУ від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14, що є обовязковими для судів в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Збудований обєкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови обєкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України.

Згідно із положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням володіння.

Підставою для подання позову згідно з цією нормою вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпоряджання майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, в тому числі і шляхом знесення самочинного будівництва чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів, а також доказів зібраних в ході розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що дійсно існують порушення вимог ДБН щодо належних відстаней від межі та протипожежних вимог, проте позивач звернувся з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, які полягають у затіненні його земельної ділянки, стікання опадів та замулення, що унеможливлює належне використання її за цільовим призначенням, проте доказів, які б підтверджували дані обставини ним надано не було.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.07.2016 року № 40-231-(90-9)/7204, то у ньому даним органом ставиться під сумнів законність та достовірність технічних паспортів виданих КП «ЧООБТІ» від 27.08.2010 року №5/1678 та від 26.11.2015 року №531, де відсутній штамп щодо самовільного будівництва (реконструкції), в чому вбачається наявність ознак кримінального правопорушення в діях саме працівників КП «ЧООБОТІ», а не відповідача по справі.

Враховуючи наведене, оцінивши висновок експерта за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України, колегія суддів вважає, що даний висновок експерта підтверджує факт порушення будівельних норм і правил, в тому числі порушення протипожежних правил самочинним будівництвом здійсненим ОСОБА_7 на його земельній ділянці, проте порушення прав позивача, на які він посилався при поданні позову, як власника суміжного домоволодіння виявлено не було.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :