СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/58/17
Провадження №2/547/126/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем ОСОБА_1 як спадкоємцем ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, зобов'язань із повернення банку заборгованості за кредитним договором б/н від 21.09.2010, яка на дату смерті ОСОБА_2 перед банком складає 7116,89 грн. Вказано, що відповідач, як спадкоємець ОСОБА_2, прийняла спадщину ОСОБА_2 шляхом постійного проживання з спадкодавцем на момент його смерті.

У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відомості щодо поважності причин його неявки у судові засідання відсутні, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходили.

Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч. 5 ст. 74, ч.ч. 1, 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Між позивачем, як банком, і ОСОБА_2, як позичальником, шляхом заповнення та підписання ОСОБА_2 Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 7) 21.09.2010 укладено договір б/н, згідно якого ОСОБА_2 отримав у банку емітовану останнім кредитну карту "Кредитка "Універсальна". Відповідно до зазначеної заяви заява разом із пам'яткою клієнта (відсутня у справі), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 8-31), а також тарифами банку (відсутні у справі) складають договір про надання банківських послуг. Умовами кредитування визначено поточну процентну ставку 30 % та прострочену процентну ставку 30 % (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34, 72).

У позові вказано на отримання ОСОБА_2 кредиту 7200,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, а також на заборгованість за кредитом 7116,89 грн на дату смерті ОСОБА_2.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК).

З наданого позивачем розрахунку (а.с. 5, 6) вбачається, що з 27.12.2010 ОСОБА_2 користувався кредитними коштами банку, допустив несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. Останні три повернення коштів здійснено банку 26.03.2014, 11.07.2014, 25.09.2014.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34, 72).

Отже два останніх повернення коштів банку здійснено після смерті ОСОБА_2 особою, про яку сторони суд не повідомили.

Позивач отримав копію паспорта відповідача ОСОБА_1 07 вересня 2014 року (а.с. 33) згідно якої вона має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1.

Згідно довідки Веселоподільської сільської ради від 12.01.2016 № 22, яка є у спадковій справі ОСОБА_2 (а.с. 76), ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований та проживав на час смерті у АДРЕСА_1, разом із дружиною ОСОБА_3, заповіт не складав.

Довідка не містить вказівки на проживання за вказаною адресою відповідача ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2.

Суд зазначає, що законодавство розмежовує поняття місце проживання особи (або фактичне місце проживання) та реєстрація місця проживання особи (або зареєстроване місце проживання особи).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК).

Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Спадкова справа на майно померлого ОСОБА_2 № 258/2014 заведена приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Н.В.Трембач 08.10.2014 за заявою ОСОБА_5 від 29.09.2014, яка діяла як представник дружини померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (а.с. 62-75).

Нотаріус Н.В.Трембач склала свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2015 на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 89) - дружини спадкодавця, а не відповідача ОСОБА_1.

Позивач листом від 12.07.2016 № SAMDN6187 (а.с. 41) звернувся до відповідача ОСОБА_1 з питання повернення заборгованості ОСОБА_2 перед банком у сумі 7116,89 грн. Вказано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2.

Лист не вказує на підставу спадкування: за заповітом чи за законом.

Спадкова справа № 258/2014 не містить відомостей про складення свідоцтва про право на спадщину на ім'я відповідача, її заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини, неприйняття спадщини тощо, не містить копії паспорта відповідача (а.с. 62-95).

Отже у матеріалах цивільної справи, у т.ч. у спадковій справі, відсутні належні та допустимі докази прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_1. Відсутні будь-які відомості, які б вказували на віднесення її до спадкоємців будь-якої черги тощо.

А, відтак, мотиви позову про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 не доведені. Як наслідок не доведено отримання нею у власність майна, одержанного як спадщини ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК Украйни спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Ураховуючи зазначене суд відмовляє у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю.

Слід також зауважити, що позивач листом від 07.02.2016 № SAMDN6187 (а.с. 39, 93) звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори щодо заведення спадкової справи на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 боржника ОСОБА_2.

Тобто позивачеві, щонайменше, 07.02.2016 було відомо про дату смерті ОСОБА_2.

Приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Н.В.Трембач листом від 24.05.2016 (а.с. 40, 95) повідомила позивача, що претензія зареєстрована 07.04.2016, спадкоємці ОСОБА_2 повідомлені про надходження претензії та ознайомлені з її змістом.

Спадкова справа містить лист нотаріуса від 07.04.2017 № 133/01-16 (а.с. 94), яким ОСОБА_3 (дружину спадкодавця) повідомлено про вказану претензію ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1281 ЦК спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права зазначає таке.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредита включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Позивач щонайменше 07.02.2016 дізнався про смерть позичальника ОСОБА_2, а із позовом до суду звернувся у січні 2017 року до неналежного відповідача, тобто більш як через шість місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, що також є підставою для відмови у позову у разі, якби позивачем було доведено те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та отримала у спадщину певне майно ОСОБА_2 певної вартості.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 223-226, 228, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко