Справа № 740/4553/16-ц
Провадження № 2/740/240/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача адвокат ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановила:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №97 по вул.Кунашівська в м.Ніжині Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2010 року він є власником даного житлового будинку, в якому зареєстровані його син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, які не проживають в будинку з 2003 року, та зареєстрована онука ОСОБА_5, яка не проживає з 2005 року. Їх особистих речей, одягу, меблів у будинку немає, перешкод у користуванні житлом він їм не чинив, домовленості щодо користування будинком з відповідачами немає, тому вони втратили право на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду письмові заперечення на позов, в яких визнають факт непроживання їх у спірному будинку, так як створили сім*ї, мають дітей, але вважають, що у них є право бути зареєстрованими у належному позивачу будинку.

Позивач та представник позивача - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали за викладених в позові обставин.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він з народження зареєстрований та тривалий час проживав в данному будинку і користувався житловим приміщенням нарівні з власником будинку. У 2003 році він одружився і батьки не дозволяли йому проживати сім*єю у будинку с посиланням на те, що його малолітня дитина буде порушувати їх. З приводу порушення його прав на житло зі скаргами та заява ми він не звертався. У шлюбі придбана квартира за особисті кошти його дружини і є її власністю. Він постійно допомагав батькам по господарству, в будинку зберігається багато його особистих речей. проживання. Позивач отримує субсидію на оплату комунальних послуг на всіх зареєстрованих осіб, вказуючи їхні особисті дані та доходи.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в заяві на отримання субсидії позивач в якості членів сім*ї зазначав відповідачів, які зареєстровані у будинку, а також на поважність внепроживання ОСОБА_3 у будинку в період з 01.04.2016 по 19.10.2016, коли він працював на ЧАЕС та проживав у гуртожитку у м.Чорнобилі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що у 2003 році вона вдруге одружилась та тимчасово переїхала в с.Комарівка Борзнянського району, проте коли повернулись з чоловіком до м.Ніжина, то неодноразово намагались вселитись до будинку, але не могли прожити і місяця, бо батьки створювали нестерпні умови, оскільки хотіли, щоб з ними проживав молодший син, а тому вони змушені були винаймати житло. Оскільки у будинку за згодою позивача у будинку без реєстрації проживає її брат з дружиною та малолітньою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відсутні умови для проживання її у вказаному будинку.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнала позов і пояснила, що вона не може вселитися у будинок, хоча згідно декларації позивача на отримання житлової субсидії вони зазначені як особи, які фактично проживають за своїм місцем реєстрації.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що будинок №97 по вул.Кунашівська в м.Ніжині належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2010 (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані у будинку, але не проживають у даному будинку тривалий час, створивши свої сім*ї, що вони визнають і в письмових запереченнях, і в судовому засіданні.

Також, факт не проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у будинку №97 по вул.Кунашівська в м.Ніжині підтверджується актом від 27.01.2017 (а.с.64).

Доказів поважності причин непроживання або наміру їх вселитися в будинок та вчинення ним перешкод в цьому позивачем в судовому засіданні вони не надали.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Докази на підтвердження договірних відносин сторін щодо користування даним будинком відсутні.

Зазначення позивачем у декларації відповідачів як зареєстрованих осіб у будинку для отримання ним судсидії не спростовує факт непроживання їх у будинку і виходить за межі даної справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 понад один рік, тому вони втратили право користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.319, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратив право користування житловим примішенням - житловим будинком №97 по вул.Кунашівська в м.Ніжині Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова