АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/3049/16-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмак Н. В.
Провадження № 22-ц/790/5756/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: забезпечення позову
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Асєєвої В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 03 січня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Харківська державна нотаріальна контора № 11 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_5 на два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 13 травня 2016 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

08.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про забезпечення свого позову шляхом заборони відчуження житлової квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_6

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 03 січня 2017 року вказану заяву задоволено. Заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії, направлені на відчуження належної їй житлової квартири № АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що між сторонами відсутній спір щодо належної їй на праві власності квартири №113, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ця квартира не входить до спадкового майна, не є предметом спільної сумісної власності подружжя та заборона її відчуження не є співмірним способом забезпечення позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи тадоводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має намір відчужити належну їй на праві власності квартиру №113, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що може перешкодити виконанню майбутнього рішення суду, якщо таке буде винесено судом.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У зв»язку з чим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 27.07.2017 року, власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання р.№7-855 від 06.06.2002 року.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_4 предметом спору є визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщиниза законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_5, яка складається з ? частини однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 09 квітня 2016 року, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помнр ІНФОРМАЦІЯ_2 року є дружина ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з ? частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розпорядження ОСОБА_3 належною їй на праві власності квартирою №113, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, де вона також зареєстрована та проживає, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не встановив вартість предмету забезпечення позову, а саме квартири №113, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вартість ? спірної квартири №71, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, чим порушив принцип співмірності заходів забезпечення позову вимогам ОСОБА_4, ці вимоги не свідчать про наявність між сторонами спору про право власності на вказану квартиру.

Таким чином, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача та дійшов помилкового висновку щодо наявності необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, направлені на відчуження належної ОСОБА_3 житлової квартири № АДРЕСА_1, з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін та інших осіб.

У разі виникнення в подальшому підстав для забезпечення позову, ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про забезпечення позову повторно.

У зв'язку з наведеним оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 307 ЦПК України з постановленням ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч. 2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 03 січня 2017 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: