АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/309/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1458/К/17 Ступак С.В.
Категорія -27 (ІI) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: представників Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Целевича Олександра Юрійовича, Бродька Анатолія Івановича,

преставника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними та стягнення завданих збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 рокузадоволено заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій протиправними та стягнення завданих збитків.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, належні Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, будинок 1 Д) в розмірі 13 917 627 (тринадцять мільйонів дев'ятсот сімнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 89 копійок які знаходяться на корпоративному рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО Банку 305299) НОМЕР_2 у Національному банку України (МФО 300001), до вирішення по суті спору.

Зазначено реквізити сторін: Стягувач: ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_1), АДРЕСА_1.

Боржник: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), юридична адреса: 01001, м. Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, будинок 1 Д).

Постановлено направити ухвалу до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (м. Київ, вул. Виборзька, 32) для виконання.

Встановлено, що ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом при постановлені ухвали не обґрунтовано в достатній мірі необхідність застосування заходів забезпечення позову, а позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того апелянт зауважує на тому, що рахунок, на який накладено арешт ухвалою суду не є корпоративним, а є кореспондентським, накладення арешту на який заборонено ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ухвала суду не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_6, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання дій протиправними та стягнення завданих збитків в обґрунтування якого зазначено, що 22 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» безпідставно здійснило списання грошових коштів у розмірі 13 917 627 (тринадцять мільйонів дев'ятсот сімнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 89 копійок з депозитного рахунку SAMDNWFD301, який був відкритий на підставі договору № SAMDNWFD301 «Вклад «Стандарт» терміновий на 12 міс.» від 09.09.2016 року.

У зв'язку із тим, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення позивач звернулась із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на грошові кошти, належні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 13 917 627 грн. 89 коп. які знаходяться на корпоративному рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до вирішення по суті спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції та постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує вірогідність вчинення відповідачем дій, які утруднять захист можливого порушеного права, а відтак права на належний та реальний судовий захист.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Так, доводи апеляційної скарги про те, що судом при постановлені ухвали не обґрунтовано в достатній мірі необхідність застосування заходів забезпечення позову, а позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, на думку колегії суддів, у заяві про забезпечення позову, позивачем зазначено причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, обраний вид забезпечення позову, а також наведено ті доводи в обґрунтування вимог заяви та необхідності забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, які остання вважала за необхідне навести.

Доводи апеляційної скарги представника відповідач про те, що накладення арешту на кореспондентські рахунки заборонено ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ухвала суду не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», не можуть бути підставою для скасування ухвали суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Разом з тим, у чинному листі Національного Банку України від 25.10.01 № 18-211/3950 роз'яснено, що ч.4 ст 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» заборонено накладення арешту на кореспондентські рахунки комерційних банків без зазначення конкретної суми, оскільки, враховуючи специфіку комерційних банків, кошти, які знаходяться на їх кореспондентських рахунках, належать не тільки банку і припинення усіх операцій на них зачіпає інтереси як банку, так і його клієнтів.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту певну суму на кореспондентському рахунку, а саме на суму 13 917 627 гривень 89 копійок.

Проте, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо помилкового зазначення в ухвалі суду, що рахунок, на який накладено арешт ухвалою суду є корпоративним, оскільки вказаний рахунок, згідно довідки Національного Банку України № 55-0004/11407 від 09.02.2016 року (а.с.50), є кореспондентським, у зв'язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає зміні із зазначенням, що кошти в сумі 13 917 627 гривень 89 копійок, на які накладено арешт, знаходяться на кореспондентському рахунку.

Керуючись ст.ст.151-153 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини ухвали суду в наступній редакції: вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, належні Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, будинок 1 Д) в розмірі 13 917 627 (тринадцять мільйонів дев'ятсот сімнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 89 копійок які знаходяться на кореспондентському рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО Банку 305299) НОМЕР_2 у Національному банку України (МФО 300001), до вирішення по суті спору.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: