У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі №2-1537, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити подальший спосіб і порядок виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду в частині призначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017.

Заяву аргументувала тим, що Жмеринського міськрайонним судом 05.12.2005 видано виконавчий лист №2-1537 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.11.2005 і до досягнення дитиною повноліття.

13.05.2010 державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження (ВП №19283550). Аліменти стягувались з відповідача ОСОБА_3 у відповідності до виконавчого листа.

Оскільки, на момент винесення рішення №2-1537, враховано вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Наразі Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08.07.2017, внесено зміни в ст. 182 СК України, зазначивши, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони, повідомлені у відповідності до ст. 74 ЦПК України про розгляд заяви, в судове засідання не зявились, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 373 ЦПК України заву розглянуто у їх відсутність.

Суд, розглянувши заяву приходить таких висновків.

Відповідно до ст.14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обовязковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як орган примусового виконання, зобовязана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно із ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому, розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Вказані ОСОБА_1 в заяві, з якою вона звернулась до суду, обставин не ускладнюють виконання судового рішення щодо стягнення аліментів та не унеможливлюють його виконання, а тому підстав для встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення згідно із ст. 373 ЦПК України, немає, в звязку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому заявнику слід розяснити ст. 192 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дане питання має вирішуватись в позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_4