У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

УхвалоюПечерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року, провадження в зазначеній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7308/16 за позовом QUICKCOMLIMITED(КВІККОМ ЛІМІТЕД) до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства «КБ «Фінансова ініціатива» про розірвання кредитного договору, що знаходиться в провадженні Господарського суду м. Києва.

У касаційній скарзі Національний банкУкраїни просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвал убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку, конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Задовольняючи клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що неможливо вирішити цей спір до вирішення господарської справи про розірвання кредитного договору, яка перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва.

Зокрема, суд виходив із того, що предметом позову у цій справі є стягнення з ОСОБА_2 як поручителя заборгованості за кредитним договором від 13 травня 2014 року № 12/09/5, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Предметом позову QUICKCOM LIMITED(КВІККОМ ЛІМІТЕД) до Національного банку України, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», що знаходиться в провадженні Господарського суду м. Києва, є розірвання кредитного договору від 13 травня 2014 року № 12/09/5, укладеного між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

У зв'язку з цим суд правильно вважав, що висновок щодо підставності вимог про стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за вказаним кредитним договором є похідним і залежить від розгляду заявлених позовних вимог про розірвання кредитного договору, оскільки залежно від наслідків розгляду останньої справи можливий висновок про припинення зобов'язання за цим договором.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої й апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Таким чином, доводи касаційної скарги не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Національному банку України у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак