АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1899/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріВинник І. М.

прокурора Бутар В.С.

адвоката Чирва О.В.

представника третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року по справі за позовом керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_9 до Золотоніської міської ради, треті особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Золотоніської міської ради, ОСОБА_9 про розподіл спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

Керівник Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до Золотоніської міської ради, треті особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_9 перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради, як дитина позбавлена батьківського піклування.

Малолітня ОСОБА_9 проживала разом із своїм батьком ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 в домоволодінні, яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом належало ОСОБА_11, тобто дідові малолітньої. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 помер, а тому відкрилася спадщина у вигляді 1/2 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 був спадкоємець першої черги та постійно проживав разом із своїм батьком ОСОБА_11, і про відмову від спадщини не заявляв, то в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_10 вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, але документально своїх прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 помер.

Позивач стверджує, що службою у справах дітей, молоді та спорту було направлено лист до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини, однак у зв'язку із відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 оформити спадщину неможливо.

У зв'язку з чим прокуратура просила суд визнати за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно, після смерті її батька, у вигляді ? житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

25.10.2016 року ОСОБА_8 подала до суду зустрічний позов та просила суд визнати право на спадкове майно, яке залишилось в порядку спадкування за законом між спадкоємцями першої черги. Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та ? за ОСОБА_9

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року первісний позов прокурора в інтересах ОСОБА_9 задоволено. Визнано за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно, після смерті її батька ОСОБА_10, у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_9 до Золотоніської міської ради, треті особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що ОСОБА_8 не проживала на час смерті спадкодавця разом із померлим і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини, тому вона вважається такою, що не прийняла спадщини.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради, як дитина позбавлена батьківського піклування.

Малолітня ОСОБА_9 проживала разом із своїм батьком ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 в домоволодінні, яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом належало ОСОБА_11, тобто дідові малолітньої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 помер, а тому відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 був спадкоємець першої черги та постійно проживав разом із своїм батьком ОСОБА_11, і про відмову від спадщини не заявляв, то в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_10 вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, але документально своїх прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 помер. Разом з ОСОБА_10 в будинку проживала і його дитина, ОСОБА_9, в інтересах якої прокурором заявлено 30.08.2016 року позов про визнання права власності на спадкове майно.

ОСОБА_8 являється дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11, і також відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавала. ОСОБА_8 проживає з ОСОБА_13 та мають від спільного проживання дітей - ОСОБА_14,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також в ОСОБА_16 мається син, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_16 має зареєстроване місце проживання разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 та 25.10.2016 року звернулась з зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на ? частину спадкового майна після смерті свого батька, ОСОБА_11, обґрунтовуючи прийняття спадщини в 2007 році спільним проживанням з спадкодавцем на час його смерті.

Згідно п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців з часу відкриття спадщини) він не відмовився від неї.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Листом завідувача Золотоніської міської державної нотаріальної контори від 30.06.2016 року службі у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, що здійснювало опіку малолітньої ОСОБА_9, було роз'яснено, що по питанню оформлення спадщини на ім'я малолітньої ОСОБА_9 службі у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради необхідно звернутись до нотаріальної контори з правовстановлюючими документами на спадкове майно та документами, що підтверджують родинні відносини спадкоємця і спадкодавця та належними повноваженнями представника, а лише у випадку відсутності документів за захистом прав дитини можна звернутись до суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом звертались до нотаріуса за оформленням спадщини та отримали аргументовану відмову нотаріуса на вчинення нотаріальної дії.

Ураховуючи те, що сторони по справі, обґрунтовуючи своє право на спадщину спільним проживанням з спадкодавцем на час відкриття спадщини, до нотаріальної контори заяву з відповідними документами про одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не подавали, вчинення такої дії для спадкоємців які прийняли спадщину не обмежено строками, встановлені цивільним законодавством, та те, що сторонами по справі не втрачена в такому разі можливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, не можна погодитися й з рішенням суду першої інстанції про задоволення первісного позову.

При ухваленні зазначеного рішення суди не врахували роз'яснення, викладені з цього питання в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Так як судом першої інстанції невірно було встановлено фактичні обставини справи та не втрачену можливість оформлення сторонами своїх спадкових справ в позасудовому порядку, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та відмовлення керівнику Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_9 в задоволенні первісного позову та ОСОБА_8 в задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року задоволити частково, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволення позовних вимог керівнику Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_9 до Золотоніської міської ради, треті особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Золотоніської міської ради, ОСОБА_9 про розподіл спадкового майна - відмовить.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :