Справа № 2-2522/2009 Головуючий у 1 інстанції: Серьодкіна І.М.
Провадження № 22-ц/783/3764/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретар - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Християнська злагода» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 року, в якій ухвалою цього ж суду від 12 червня 2017 року виправлено описку, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року позивач звернувся в суд з позовом доОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 рокузаяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Вирішено з метою забезпечення позову накласти заборону на відчуження житлового будинку з господарською будівлею Б - 1 сараєм, що знаходиться с. Ростань, Шацького району вул. Лісова, 35, що належить на праві власності, згідно договору купівлі - продажу від 03 травня 2006 року ОСОБА_4; заборонити відчуження 1/3 частки квартири № 4 на вул. Стрийській, 18 у м. Львові, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2017 року в цій ухвалі виправлено описку.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 рокуоскаржила особа, яка не приймала участі в розгляді даної справи - КС «Християнська злагода», подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції грубо порушив вимоги закону, а тому така підлягає скасуванню.

Зазначає, що між КС «Християнська злагода» та відповідачем ОСОБА_4 17 червня 2008 року було укладено Договір про надання кредиту. В забезпечення цього договору та інших договорів, які були та будуть укладені між сторонами, 18 червня 2006 року було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 передала КС «Християнська злагода» в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою : Волинська область, Шацький район, с. Ротань, вул. Лісова, 35.

Сума заборгованості за Договором про надання кредиту відповідача ОСОБА_4 перед апелянтом складає 1 789 023, 40 грн. Обтяження на майно, що знаходиться за адресою: Волинська область, Шацький район, с. Ротань, вул. Лісова, 35 виникло на підставі іпотечного договору від 18 червня 2008 року, накладення арешту на таке майно після обтяження для задоволення вимог кредиторів, які не є іпотекодержателями, порушує права апелянта, який є іпотекодержателем вище зазначеного майна.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в частині заборони на відчуження житлового будинку з господарською будівлею Б - 1 сараєм, що знаходиться с. Ростань, Шацького району вул. Лісова, 35, що належить на праві власності, згідно договору купівлі - продажу від 03 травня 2006 року ОСОБА_4; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 486262 від 15 вересня 2009 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частина третя вказаної статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, серед іншого, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у іншої особи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргув умі 197 495 грн. 59 коп.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 відмовилась добровільно повернути кошти за договором позики, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому для забезпечення виконання рішення суду та вимог позивача необхідно накласти арешт на майно належне на праві приватної власності ОСОБА_4, в тому числі і на житловий будинок з господарською будівлею Б - 1 сараєм, що знаходиться с. Ростань, Шацького району вул. Лісова, 35

Враховуючи вимоги закону та матеріали справи колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

На даній стадії розгляду справи поняття співмірності позовних вимог є оціночним та розмежовується судом з врахуванням даних та доводів позивача і доказів, які містяться у матеріалах справи.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову можливе шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти лише особи, яка є відповідачем у справі.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

З матеріалів справ вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого був борг за Договором позики на суму 197 495 грн. 59 коп., який позивач просив стягнути з відповідача. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2010 року, яке набрало законної сили 16 лютого 2010 року вирішено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 197 495 грн. 59 коп. боргу та 1820 грн. судових витрат. Станом на даний час це рішення суду не виконано.

Колегія суду вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що оскільки між сторонами дійсно виник спір, який в судовому порядку на той час ще не було вирішено по суті, позивачем обґрунтовано допускається, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення її прав та законних інтересів, і з врахуванням того, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, заява підлягає задоволенню.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що оскільки по справі вже ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, яке на даний час не виконано, підстави для скасування ухвали про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно відповідача з метою виконання рішення суду, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Не приймаються до уваги колегією суддів і покликання апелянта на те, що вжитими заходами забезпечення позову шляхом накладення арешту порушено право КС «Християнська злагода», як іпотекодержателя, оскільки такі жодним чином не припиняють договору іпотеки. У разі можливого звернення стягнення на іпотечне майно, таке буде проводить у відповідності до вимог закону в порядку пріоритетності задоволення вимог.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Доводи апеляційної скарги КС «Християнська злагода» висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів з додержанням вимог закону.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 року, в якій ухвалою цього ж суду від 12 червня 2017 року виправлено опискувідсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, ст. 313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Християнська злагода» - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2009 року, в якій ухвалою цього ж суду від 12 червня 2017 року виправлено описку, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу вимог ст. 324 ЦК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6