АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4187/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2135/17Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника позивача - ОСОБА_2

представнка третьої особи - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Полтавського районного суду Полтавської област і від 05 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до Микільської сільської ради Полтавського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Микільської сільської ради Полтавського району про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права на земельну частку пай в порядку спадкування.

В обгрунтування своїх вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), площею 4,36 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

При цьому зазначав, що отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки пропустив встановлений законом строк на подачу заяви про прийняття спадщини, так як йому не було відомо про існування спадкового майна, а також у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене спадкове майно.

У січні 2017 року представник позивача - ОСОБА_7 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просив визначити ОСОБА_5 додатковий строк - один місяць - для подання заяви про прийняття спадщини. Визнати за ОСОБА_5 право на земельну частку (пай), площею 4,36 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, у порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_6 /а. с. 25-26/.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на пердмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволено повністю.

Визначено ОСОБА_5 додатковий строк - один місяць - для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну частку (пай) площею 4,36 умовних кадастрових гектарів, що розташована на адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, у порядку спадкування після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4

Посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, - просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_4 письмове заперечення надав представник позивача - ОСОБА_2, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6.

Після його смерті залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з земельної частки (пай), площею 4,36 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

За повідомленням Відділу Держгеокадастру у Полтавському районі від 09 лютого 2017 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Полтавською райдержадміністрацією, - по КСП ім. Шевченка видавався сертифікат серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) на ОСОБА_6, про що свідчить власноручний підпис /а. с. 36/.

Згідно постанови Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-31/32 від 19 січня 2017 року спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, інформація про фактичне прийняття спадщини його сином ОСОБА_5 - відсутня /а. с. 24/.

Враховуючи, що у спадкоємця відсутній згідно до чинного законодавства факт прийняття спадщини, правовстановлюючий документ на земельну ділянку (пай), площею 4,36 га для ведення товарного виробництва на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_6, та необхідністю встановлення кола спадкоємців, - постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-31/32 від 19 січня 2017 року ОСОБА_5 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину - на зазначену земельну ділянку /а. с. 24/.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, районний суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийнняття спадщини, одночасно визнавши за позивачем і право власності на земельну частку (пай) площею 4,36 умовних кадастрових гектарів, що розташована на адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, у порядку спадкування після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, наведених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За нормами ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в позовній заяві, як на підставу поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, посилався лише на той факт, що у зв'язку з його постійним проживанням в іншій області, що знаходиться на значній відстані від Полтавського району, йому не було відомо про існування спадковго майна (земельної ділянки), про яке він дізнався тільки після того, як з ним зв'язався представник агропідприємства, що має намір обробляти дану земельну ділянку. При цьому, належних доказів на підтвердження наведених обставин позивачем надано не було.

Разом з тим,, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм, - право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язу спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можут бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Проте, суд першої інстанції при вирішенні даного спору, в порушення вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм ч. 3 ст. 1272 ЦК України, викладений в зазначеній постанові Верховного Суду України не врахував.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 щодо визнання додаткового строку на прийняття спадщини, районний суд, всупереч положенням ст. ст. 213, 215 ЦПК України, не навів мотивів та доказів, на підставі яких він дійшов висновку про наявність у позивача перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, як і того, що ці обставини визнані судом поважними.

Окрім того, визнаючи за ОСОБА_5 право власності на зазначену земельну частку (пай) у порядку спадкування, суд в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, фактично вийшов за межі позовних вимог, з огляду на те, що в позовній заяві останній просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Також у наданих до суду апеляційної інстанції представником позивача запереченнях, зазначається, зокрема, що спірна спадщина складається з майнового права на отримання земельної частки (паю), встановленої площі умовних кадастрових гектарів, тобто на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини після нього, не було спадкового майна, а існувало лише право на отримання у власність земельної частки (паю) згідно сертифікату.

З урахуванням викладеного, наведені висновки суду, не відповідають обставинам справи. До того ж, при ухваленні даного рішення районний суд помилково керувався нормами ст. ст. 256, 259 ЦПК України, які регулюють правовідносини про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи щодо яких розглядаються в порядку окремого, непозовного провадження.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи, що з дня відкриття спадщини минуло понад 10 років, колегія суддів приходить до висновку, що вказані позивачем причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, та не є поважними в розумінні норм ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а тому відсутні підстави як для визначення додаткового строку для прийняття спадщини так і щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

За наведених обставин, оскаржуване рішення районного суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи - підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Микільської сільської ради Полтавського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Дряниця Ю.В.

Кривчун Т.О.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.