Справа №345/2446/17
Провадження № 2/345/1247/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючої - судді Кардаш О.І.

при секретарі Заткальницькій Н.І.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Страхова компанія «Юнісон-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2015 року, близько 12.00 год. в м.Калуш по вул. Коновальця водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом та допустив наїзд на транспортний засіб марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Так, за наслідками ДТП ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме постановою Івано-Франківського міського суду від 29.03.2016 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу. Даною постановою встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди та особу винного, яким є відповідач. Так діями ОСОБА_2 позивачу завдана матеріальна шкода, яка становить у відповідності до накладної №16 від 26.01.2016 року виданої підприємцем ОСОБА_4, вартість послуг по ремонту автомобіля 7875,00 грн., які були позивачем сплачені у відповідності до товарного чеку від 26.01.2016 року. У відповідності до звернення від 07.06.2016 року страховою компанією «Юнісон-Гарант» позивачу виплачено 7446,40 грн. страхових виплат за наслідками страхового випадку, що настав в результаті вищевказаного ДТП. Однак, позивачем на ремонт автомобіля затрачено значно більше коштів, ніж ті, які виплачені страховиком, а саме придбано запасні частини до автомобіля на суму 3940 грн. Отже, фактичний загальний розмір витрат по ремонту автомобіля становить 11815,00 грн., а із врахуванням сум коштів, які виплатила страхова компанія, фактично невідшкодованою є сума в розмірі 4368,60 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача дану суму матеріальної шкоди.

Крім майнової шкоди, своїми неправомірними діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, оскільки через несправність автомобіля змінився звичний спосіб життя позивача, оскільки він щоденне вже мав змоги користуватися автомобілем для власних потреб та потреб своєї сім»ї, змушений був витрачати додаткові кошти на його ремонт та витрачати свій час на організацію ремонту автомобіля. Враховуючи глибину моральних страждань, позивач моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000,00 грн. та просить стягнути її з відповідача в повному обсязі а також витрати понесені ним на правову допомогу в розмірі 3400 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про повернення судових повісток за терміном зберігання (а.с. 56,60), однак причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи ПРАТ «СК «Юнісон Страхування» ОСОБА_5 в судове засідання не з» явилися, однак надали суду письмові пояснення в яких просять справу розглянути у їхній відсутності, вважають, що відповідач зобовязаний відшкодувати суму збитку повязаного із пошкодженням застрахованого позивачем транспортного засобу у наслідок ДТП, що сталося з його вини, яка перевищує суму страхової виплати здійсненої ПРАТ «СК «Юнісон Страхування» за Полісом (а.с.29-30). Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання так і не з»явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.28).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.12.2015 року близько 12.00 год. в м.Калуш по вул. Коновальця, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ГАЗ д.н.з. НОМЕР_3 здійснював рух заднім ходом та допустив наїзд на транспортний засіб марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2, що стояв позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, і постановою Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2016 року, ОСОБА_2 и Я.І. , водія «ГАЗ» визнано винним за ст.124 КпАП України і обрано стягнення у вигляді штрафу (а.с.4).

Відповідно до звіту № 54172 від 13.01.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-2111 з врахуванням фізичного зносу замінних складових частин складає 7446,40 грн. (а.с.35-53).

Крім того, в судовому засіданні досліджено інші докази, повязані з витратами по пошкодженню автомобіля позивача, а саме: накладна №16 від 26.01.2016 року видана підприємцем ОСОБА_4 з якої вбачається вартість послуг по ремонту автомобіля НОМЕР_4, яка становить 7875 грн. (а.с.9), які були позивачем проплачені, що підтверджується товарним чеком від 26.01.2016 року (а.с10). У відповідності до товарного чеку від 22.01.2016 року позивачем оплачено 3940 грн. та придбано запасні частини до автомобіля для відновлювального ремонту (а.с.10).

Відповідно до Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням)…»

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому, вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає і за випадкове її завдання (без вини).

За таких обставин, враховуючи, що саме відповідач перебував за кермом автомобіля НОМЕР_5, вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є підставними.

Так, у відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоду майну , відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків , що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до звернення від 07.06.2016 року страховою компанією «Юнісон-Гарант» позивачу виплачено 7446,40 грн. страхових виплат за наслідками страхового випадку, що настав в результаті вищевказаного ДТП (а.с.8). Однак, позивачем на ремонт автомобіля затрачено значно більше коштів, ніж ті, які виплачені страховиком, а саме придбано запасні частини до автомобіля на суму 3940 грн. Отже, фактичний загальний розмір витрат по ремонту автомобіля становить 11815,00 грн., а із врахуванням сум коштів, які виплатила страхова компанія, фактично невідшкодованою є сума в розмірі 4368,60 грн.

Таким чином суд приходить до висновку що в судовому засіданні доведено , що внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача позивачу завдано матеріальні збитки і позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення на суму 4368,60 грн.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 3 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 наведеної вище постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральних страждань позивачем, тому з урахування наведеного в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.

У відповідності ст.84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Крім того, оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 23,1166, 1167, 1187, 1194, 1201 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 4368,60 грн. матеріальної шкоди та 3400,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_6 на користь держави 640,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: