АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/85/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/54/К/17 ОСОБА_1
Категорія 48 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участі: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3;

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Інгулецький відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа Інгулецький відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у 2011-2012 роках у неї з відповідачем були відносини, в результаті яких вона завагітніла. 28.08.2012 року у неї народилась дитина ОСОБА_6, батьком якої позивач вважає відповідача. Коли відповідач дізнався про вагітність, спочатку зрадів, а пізніше став відмовлятися. У свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини зроблений відповідно до ст. 135 СК України, тобто прізвище позивача, та імя та по-батькові дитини зі слів позивача. Оскільки вона бажає, щоб у дитини був батько, то звернулась до суду задля встановлення батьківства відповідача, та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_6, 28.08.2012р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України.

Внесено зміни в актовий запис про народження №380 від 05.09.2012р., здійсненого Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в графу «відомості про батька» - записавши ОСОБА_2, 11.09.1970року народження, громадянин України, батьком дитини ОСОБА_6, який народився 28.08.2012р. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, повноліття, починаючи стягнення з 12.01.2016 р.

Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2, 11.09.1970року народження, на користь ОСОБА_4, 08.12.1982р.н., судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору, на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги пояснення свідків, які є упередженими особами у розгляді спору, судом не враховано, що він не ухилявся від проведення експертизи, навпаки про дату проведення експертизи він не був повідомлений, тому й не міг зявитися для її проведення.

Відповідач наполягає на тому, що ОСОБА_6 не його син, спільного господарства з позивачкою він не вів та фактичних стосунків як чоловік та жінка з позивачкою не мав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2012р. народився ОСОБА_6, батьками якого зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.5), згідно витягу з Державного реєстру від 18.03.2016р., актовий запис про народження зроблено відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері (а.с.70-71).

Позивач та дитина ОСОБА_6 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6). Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 одружений, та має доньку ОСОБА_8, 1992р.н.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6, та того, що відповідач ухилявся від участі в судово-генетичній експертизі, проведення якої неможливо без нього.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно з ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України.

Предметом доказування в таких справах є відсутність або ж наявність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 16.03.2016р. було призначено судово-генетичну експертизу. 11.04.2016 р. експертиза не була проведена, оскільки не зявились позивач та відповідач. 16.05.2016р. та 13.06.2016р. позивач з дитиною зявлялись до експертної установи, але експертиза не була проведена оскільки не зявився відповідач. Ухвала повернута без виконання.

Відповідно до Постанови Пленума ВСУ №3 від 2006р., питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи, що відповідач ухилявся від участі в судово-генетичній експертизі, проведення якої неможливо без нього, дійшов правильного висновку про можливість вважати визнаним факт того, що ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Крім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції була проведена судова молекулярно-генетична експертиза, згідно з висновками якої вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 складає не менш ніж 99,99 %, отже біологічне батьківство відповідача колегія суддів вважає доведеним (том 2 а.с.4-7 Висновок експертизи № 103).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в даному випадку вірно встановлено батьком ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_2, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що позивач працює інженером у РЗФ-2 ПАТ ІнГЗК, проживає разом з дитиною ОСОБА_6 Потребує матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_6

Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, матеріально не допомагає, працює провідним інженером в Управлінні у Відділі головного механіка ПАТ ІнГЗК, отримує середньомісячний заробіток 9406,21грн. На стан здоров'я не скаржився. Має дружину, повнолітню доньку, інші аліментні зобов'язання відсутні.

Тому розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання динити, визначений судом першої інстанції, колегія суддів вважає вірним та обгрунтованим.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги пояснення свідків, які є упередженими особами у розгляді спору, та його посилання на те, що ОСОБА_6 не його син, спільного господарства з позивачкою він не вів та фактичних стосунків як чоловік та жінка з позивачкою не мав, оскільки вказані доводи спростовуються висновком молекулярно-генетичної експертиза № 103 від 06 березня 2017 року, згідно якого підтверджено біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6, яке складає не менш ніж 99,99 %.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що він не ухилявся від проведення експертизи, навпаки про дату проведення експертизи він не був повідомлений, тому й не міг зявитися для її проведення, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки в даному випадку експертиза була проведена згідно ухвали суду апеляційної інстанції.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Таким чином, в даному випадку, до вимог позивача про визнання батьківства, які заявлені на підставі ст.128 СК України, позовна давність не застосовується.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: