Номер провадження: 22-ц/785/5197/17
Номер справи місцевого суду: 494/861/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради, Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні та стягнення моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_3 до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні, та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.08.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний шлюб. У шлюбі народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю у м. Березівка. За рішенням Березівського районного суду Одеської області від 01.10.2010 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини. З 2010 року ОСОБА_2 перешкоджає у спілкуванні з дитиною, чинить різні перешкоди у зустрічах та спілкуванні з дитиною. З метою врегулювання порядку зустрічей з дитиною, у вересні 2015 року він звернувся з до органу опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради від 24.09.2015 року йому було визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом періодичних побачень та спільного відпочинку кожного тижня з 17.00 годин пятниці до 12.00 годин неділі за адресою проживання батьків ОСОБА_3 по вул. Ведути, 23 у м. Березівка Одеської області, а у святкові дні - за попередньою домовленістю між батьками. Однак вказане рішення не виконується, у звязку з чим він змушений був звернутися до суду з вказаним позовом (т. 1 а. с. 3-6).

28.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування свого зустрічного позову посилалася на те, що 13.08.2010 року між сторонами був розірваний шлюб. Від цього шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати із нею. З 2010 року дочка постійно спілкувалася з батьком, проте з 2015 року таке спілкування стало для неї нестерпним. ОСОБА_4 своїми діями вводив дитину у нестабільний психічний стан. Після їх зустрічей та розмов дитина була знервована, плакала, відмовлялася в подальшому бачити батька. З літа 2015 року донька категорично відмовилася бачитися з батьком, не мала бажання розмовляти з ним по телефону. ОСОБА_2 просила визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини у вигляді періодичних побачень, спільного відпочинку за адресою: вул. Піонерська, 4/12, м. Березівка, Одеської області, а саме: з понеділка по пятницю з 17.30 год. до 19.30 год.; один день суботи та один день неділі в місяць за попередньою домовленістю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; у святкові дні за попередньою домовленістю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного звязку за бажанням дитини; у період осінніх і весняних канікул протягом 3 днів, у період зимових канікул 5 днів за адресою проживання батьків ОСОБА_3: вул. Ведути, 23, м. Березівка, Одеської області, у період літніх канікул за домовленістю із дочкою; стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 40 000 гривень (т. 1 а. с. 43-44).

Ухвалою суду від 27.04.2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди закрито (т. 2 а. с. 96).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та вихованні з дочкою ОСОБА_4 Визначено ОСОБА_3 наступний спосіб у спілкуванні та виховані дитини ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожної суботи та неділі з 10.00 години до 20.00 годин за адресою проживання батьків ОСОБА_3 вул. Ведути, 23 у м. Березівка Одеської області. Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення (т. 2 а. с. 98-99).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 106-113).

11 серпня 2017 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень ст. ст. 141, 153 Сімейного кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13 серпня 2010 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони проживають окрема, дитина проживає з матірю за адресою: вул. Піонерська, 4/12, м. Березівка, Одеської області.

За приписами ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Згідно останнього висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради від 22.03.2017 року про визначення ОСОБА_3 порядку участі у вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити наступні способи участі батька у спілкуванні здочкою, а саме: кожну суботу та неділю тижня з 10.00 години ранку до 20.00 години вечора на території міста Березівка за адресою проживання батьків ОСОБА_3 у м. Березівка по вул. Ведути 23, за попередньою згодою про зустріч з дитиною. При складанні вказаного висновку були враховані думки батьків, психолога та інтереси дитини.

ОСОБА_2 не згодна з вказаним висновком указуючи, він не відповідає інтересам дитини, пояснювала, що донька не бажає зустрічатися з батьком.

В судовому засіданні в суді першої інстанціїпредставник служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснила, що батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, але на даний час ОСОБА_4 не бажає зустрічатися з батьком і їй слід надати час для того, щоб вона це усвідомила.

Судом була заслухана ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка пояснила, що вона не бажає зустрічатися з батьком, так як ображена на нього. В суді апеляційної інстанції колегія суддів вважала недоцільним опитувати дитину повторно.

Відповідно до висновку про проведення психологічного дослідження ОСОБА_4 від 13.03.2017 року та психологічної характеристики психолога від 08.02.2017 року для повноцінного розвитку особистості дитини необхідне спілкування з обома батьками, тому батькові потрібно обережно, не травмуючи психіку дитини, ставитися з повагою до її матері, знаходити контакт з дитиною. Зустрічі з батьком повинні носити регулярний характер, усі конфліктні ситуації необхідно вирішувати у відсутності дитини, або вести себе спокійно, виважено, імітувати рівні стосунки.

Будь-яких перешкод ОСОБА_3 для спілкування з дочкою не встановлено.

Безпідставним є довід апеляційної скарги про те, що висновок про проведення психологічного дослідження ОСОБА_4 від 13.03.2017 року є необєктивним, оскільки вказаний висновок не спростований допустимими доказами по справі.

Довід апеляційної скарги про наявність протиправних дій з боку батька, членів його сімї та його батьків по відношенні до дитини, є неспроможним, оскільки доказів цього матеріали справи не містять.

Довід апеляційної скарги про відсутність перешкод з ОСОБА_3 в спілкуванні та вихованні доньки, не кореспондується з обставинами. які викладені у запереченнях ОСОБА_2 на позовну заяву та її поясненнях.

Довід апеляційної скарги про те, що дитина багато часу приділяє навчанню, навчається в Дитячій музичній школі, відвідує танцювальний гурток, ходить на додаткові заняття з різних дисциплін, не може бути перешкодою для побачень батька та дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди у сумі 40 000 гривень задоволенню не підлягають.

ОСОБА_2 пояснювала, що неправомірні дії батька негативно впливають на неї та на дитину, у звязку з чим їй необхідно докладати моральних і душевних сил для налагоджування стосунків. Стан доньки та її завдає багато страждань та хвилювань, батько втягнув їх в тривалий судовий процес, що негативно впливає на її стан здоровя.

За правилами ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що не доведено неправомірності дій відповідача по справі, порушення ним прав позивачки та заподіяння внаслідок цього моральної шкоди суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, зробив правильний висновок, що позов в частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню у зв'язку з безпідставністю вимог.

Проте, при ухваленні рішення суд першої інстанції відступив від принципу рівності прав та обовязків батьків щодо дитини та надав ОСОБА_3 більше днів та часу спілкування з дитиною на вихідних ніж матері, а саме: кожну суботу та неділю тижня з 10.00 години ранку до 20.00 години вечора, а відтак рішення в цій частині підлягає зміні з урахуванням інтересів матері щодо спілкування з дитиною на вихідні.

На підставі ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вказані засади сімейних відносин судом першої інстанції враховано, і суд правильно виходив з необхідності максимально можливого врахування інтересів дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Березівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року в частині визначення днів для побачень з дитиною підлягає зміні.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року змінити, викласти абзац 2 в наступній редакції:

Визначити ОСОБА_3 наступний спосіб у спілкуванні та виховані дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожну першу та третю суботу та неділю місяця з 10.00 годин до 20.00 годин за адресою проживання батьків ОСОБА_3 вул. Ведути, 23 у м. Березівка Одеської області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

ОСОБА_6