Провадження №22-ц/784/1131/17
Справа номер 487/5397/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1131/17 Головуючий суду першої інстанції - Агєєва Л.І.
Категорія 48 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_6 -

ОСОБА_5

на заочне рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

З 21 червня 2008 року до 01 грудня 2015 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано транспортний засіб SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1.

Посилаючись на неможливість виділу у натурі частки автомобілю, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача матеріальну компенсацію ? частки вартості транспортного засобу в сумі 99 871 грн.03 коп.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

З ОСОБА_6 на користь позивачки стягнуто 99 871 грн.03 коп. грошової компенсації вартості ? частки вищезазначеного автомобілю, який є спільною сумісною власністю подружжя, а також судовий збір в сумі 998 грн.71 коп.

Ухвалою цього ж суду від 29 березня 2017 року заява ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_6 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п.п.23, 24, 30 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року до 01 грудня 2015 року (а.с.3-4).

12 жовтня 2009 року ними за 125 000 грн. був придбаний автомобіль SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7-9, 57).

06 вересня 2016 року відповідач без згоди позивача продав вказаний автомобіль ОСОБА_7 за 1000 грн., про що свідчить договір купівлі-продажу 4841/2016/051126 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.46, 56).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №17-525 від 30 серпня 2017 року ринкова вартість автомобіля на час його продажу 06.09.2016 року становила 174 405 грн.80 коп., а станом на час огляду експертом 30.06.2017 року - 137 548 грн.80 коп. (а.с.142-153).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним, однак вказана ним сума компенсації - помилковою.

Досліджені судом докази свідчать, що спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу за спільні кошти, а отже є спільним сумісним майном подружжя. Відповідач згоду на його реалізацію від позивача не отримував.

Виходячи з викладених норм права, відповідач повинен відшкодувати позивачу половину вартості автомобіля станом на дату його продажу, а саме 87 202 грн.90 коп.

Колегія суддів виходить із вартості автомобіля на час його продажу, тому що саме 06 вересня 2016 року автомобіль без згоди позивача вибув з володіння сторін, які були його співвласниками, і більше року використувався іншою особою на власний розсуд.

Оскільки районний суд у вартості компенсації припустився помилки, то його рішення в частині зазначення суми компенсації та розподілу судових витрат підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню не 99 871 грн. 03 коп. грошової компенсації вартості ? частки спірного автомобіля, а 87 202 грн.90 коп. та судовий збір на підставі ст.88 ЦПК України у сумі 868 грн.88 коп., оскільки позов було задоволено на 87%.

Посилання відповідача на те, що спірний автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки 07 жовтня 2009 року, тобто за 5 днів до придбання автомобіля, він отримав грошовий переказ на 11 000 євро від вітчима у якості подарунку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутній договір дарування вказаної суми для придбання автомобіля.

Наявність грошового переказу не свідчить беззаперечно про використання вказаної суми грошей для придбання спірного автомобіля.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 87 202 грн.90 коп. грошової компенсації вартості її частки автомобіля SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 та судовий збір у сумі 868 грн.88 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий: О.В.Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова