Провадження № 2/127/5794/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 жовтня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного бюро судово-медичної експертизи в особі ОСОБА_2 про призупинення процедури скорочення та поновлення на роботі та посаді , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Обласного бюро судово-медичної експертизи в особі ОСОБА_2 про призупинення процедури скорочення та поновлення на роботі та посаді, в якій просив:

- визнати дії відповідача щодо початку процедури скорочення посади юрисконсульта та позивача з роботи у звязку з находженням позивача на робочому місці в стані алкогольного спяніння незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України;

- зобовязати відповідача скасувати всі накази та акти службового розслідування та інші акти, щодо намагання звільнити позивача з посади юрисконсульта бюро та взагалі, звільнення з роботи.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляну на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви позивачем при звернені до суду одночасно заявлено декілька позовних вимоги немайнового характеру, а саме 1) щодо визнання незаконними дій відповідача та 2) про зобовязання скасувати накази, акти службового розслідування та інші акти.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Однак, доказів сплати судового збору з жодної з позовних вимог позивачем до позовної заяви не додано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року.

Так, статтею 5 Закону №3674-VI, чинного з 01.09.2015р., закріплено перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, вказаною нормою передбачено два випадки, повязані з трудовими правовідносинами, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме:

1) у справах про стягнення заробітної плати;

2) у справах про поновлення на роботі.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, визначені позивачем позовні вимоги не стосуються стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому при зверненні до суду з такими вимогами позивач не звільнений від сплати судового збору.

Крім того, статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

З наведених вище норм слідує висновок, що позовна заява має містити позовні вимоги, які формулюються позивачем в прохальній частині позовної заяви.

Однак, в порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, позовна заява, що надійшла до суду, а саме пункт 2 прохальної її частини не містить чітких позовних вимог, а відтак суд позбавлений можливості встановити їх зміст.

Так, в пункті 2 прохальної частини позовної заяви позивач просить зобовязати відповідача скасувати всі накази та акти службового розслідування та інші акти, щодо намагання звільнити позивача з посади юрисконсульта бюро та взагалі, звільнення з роботи.

Однак, які саме конкретні накази чи акти просить зобовязати скасувати позивач, їх реквізити та зміст, прохальна частина позовної заяви не містить.

При цьому, слід зазначити, що чинним ЦПК України не передбачено можливості у прохальній частині позовної заяви зазначати вимоги про скасування актів, наказів тощо, без їх конкретизації та вказання обовязкових реквізитів, оскільки право позивача на самостійне визначення позовних вимог кореспондується з його обовязком чітко вказати такі вимоги в прохальній частині позовної заяви.

Отже, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно визначитися з позовними вимогами та сплатити судовий збір в порядку та у розмірах визначених Законом України «Про судовий збір», з урахування кількості заявлених позовних вимог.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Обласного бюро судово-медичної експертизи в особі ОСОБА_2 про призупинення процедури скорочення та поновлення на роботі та посаді, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного бюро судово-медичної експертизи в особі ОСОБА_2 про призупинення процедури скорочення та поновлення на роботі та посаді, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: