Справа № 473/3041/17
РІШЕННЯ

іменем України

"20" жовтня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю.

В С Т А Н О В И В:

14.09.2017 року позивач ОСОБА_1, яка була станом на 28.12.1993 року власником 1/3 частини житлового будинку №10 по вул. Ткачука у м.Вознесенську (на теперішній час 37/100 частин), звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), яка є власником 2/3 частин вказаного житлового будинку, ОСОБА_3 (далі відповідач 2) та ОСОБА_4 (далі відповідач 3), які станом на 28.12.1993 року були співвласниками кожна 1/3 частини цього житлового будинку, виконавчого комітету Вознесенської міської ради (далі відповідач 4) про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю виданого 07.02.1994 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 301 від 28.12.1993 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що на час видачі відповідачем 4 вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1304 кв.м., яка розташована за адресою: м.Вознесенськ вул. Ткачука, 10 і має цільове призначення обслуговування житлового будинку, ОСОБА_5 була померлою (13.12.1992 року) особою і цей державний акт мав бути виданий відповідачам 2, 3 та позивачу відповідно до їх часток в спільній частковій власності на житловий будинок, тобто по 1/3 частині, а не в спільну сумісну власність.

Посилаючись на те, що норми Земельного Кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року, діючої на час видачі вказаного Державного акту, не передбачали передачі земельних ділянок без визначення часток у спільну сумісну власність кільком особам, площа зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю інша, ніж в рішенні відповідача 4 0,1000 га і цей Державний акт містить описку в імені позивача, не виготовлялась технічна документація для його видачі, позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, направлені судові повістки повернулися з відміткою про невручення за закінченням терміну зберігання. Згідно статті 74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою реєстрації місця проживання, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином.

Представник відповідача - виконавчого комітету Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про відсутність заперечень проти позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог відділ у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Житловий будинок по вулиці Ткачука, 10 у місті Вознесенську станом на 23.12.1993 року належав на праві спільної часткової власності сторонам: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (по 1/3 частині кожній) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.07.1993 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою, що підтверджується цим правовстановлюючим документом.

У 1993 році ці співвласники житлового будинку реалізуючи право на одержання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку безоплатно, подали відповідачу-4 відповідну заяву про бажання мати у власності земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.

Згідно статті 6 ЗК України в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, передача земельних ділянок, що перебували у державній власності, у приватну власність громадянам України провадилася місцевими радами відповідно до їх компетенції. У відповідності до статті 67 цього Кодексу розмір ділянок для обслуговування житлового будинку повинен бути не більше у містах - 0,1 га.

Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 301 від 28.12.1993 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку була передана у спільну сумісну власність земельна ділянка загальною площею 0,1000 га. (1000 кв.м.) і на підставі зазначеного рішення 07.02.1994 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1304 га. Тобто, встановлено, що є розбіжності в площі земельної ділянки, зазначеної в документі, який оспорюються позивачем по справі і Державний акт на право власності на землю, крім вказаних осіб, виданий ОСОБА_5, яка була померлою (13.12.1992 року) особою, а також містить описку в написанні імені позивача.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЗК України (у редакції 1991 року) громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності, використовують і розпоряджуються земельною ділянкою на якій розташовані дані обєкти нерухомого майна, спільно, пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, будівлю, споруду.

Відповідач 4 створив перешкоди в реалізації позивачу ОСОБА_1, а також відповідачу ОСОБА_2, яка набула 18.09.2000 року права власності на 2/3 частини житлового будинку №10 по вул. Ткачука у м.Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу, прав на користування вказаною земельною ділянкою не зазначивши у рішенні частки кожного співвласників земельної ділянки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий 07.02.1994 року з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даного правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним Державний акт про право приватної власності на землю серія МК б/н виданий 07.02.1994 року ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №301 від 28.12.1993 року про передачу земельної ділянки площею 0,1304 га. для обслуговування житлового будинку №10 по вул. Ткачука у м.Вознесенську.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами, які були відсутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Є.Старжинська