Справа № 2-4251/11
Провадження № 6/487/129/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2017 року Алиєв ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2011 року за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про знесенням самочинного побудованого будинку, згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 ОСОБА_2 знести самовільно побудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного, 12 у м. Миколаєві.

В заяві заявник посилається на те, що на теперішній час склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме заявник ніде не працює, не має дохід, завдяки яких можливо було б виконати рішення суду, з 06.06.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні до теперішнього часу, також починаючи з 2005 року, його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 3 групи по онко-захворюванню, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та догляду. Крім того, у даному будинку разом з ним зареєстровані та проживають 9 чоловік, зокрема, п'ять малолітніх його онуків.

В судовому засіданні представник заявника підтримала вказану заяву.

В судовому засіданні прокурор, представник міської ради, державний виконавець та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий лист, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2011 року за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про знесенням самочинного побудованого будинку, позовні вимоги були задоволені та зобов'язано відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 знести самовільно побудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного, 12 у м. Миколаєві, рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного вище рішення суду виданого виконавчий лист, який направлено до примусового виконання до Заводського ВДВС ММУЮ.

Боржник по справі Алиєв ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення суду посилаючись на те, що в теперішній час він не в змозі виконати рішення, у зв'язку з тим, що на теперішній час склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду.

Як на підстави, що ускладнюють виконання рішення суду посилався на те, що протягом тривалого часу, починаючи з 2005 року, його дружина ОСОБА ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 3 групи по онко-захворюванню, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та догляду. Крім того, разом з ним у спірному будинку проживають 9 чоловік, при цьому відповідно до довідки з міської лікарні №4 УОЗ ММР, Алиєв ОСОБА_2, з 06.06.2017 року по 15.06.17 року перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні лікарні.

Іншого житла родина ОСОБА_1 ОСОБА_2 немає.

Таким чином, захворювання самого заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, члена його сім'ї тяжкого онкологічного захворювання дружини, необхідність постійного лікування, самого заявника та його дружини, у тому числі в стаціонарі, постійний прийом ліків, потребує від боржника значних грошових витрат та призвело до його скрутного матеріального становища, що безумовно утруднює виконання рішення суду, яким зобов'язано боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 знести самовільно побудованого будинок по вул. Будьонного, 12 у м. Миколаєві за власний рахунок.

Судом при визначенні винятковості даного випадку враховується також те, що на теперішній час закінчилися строки виконання договорів про надання комунальних послуг щодо електро, газо, водо та тепло постачання вказаного будинку, відповідно до наданих заявником договорів, що призведе до відключення будинку від вказаних видів постачання, саме в зимовий період, при цьому суд враховує відсутність у боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та членів його родини іншого житлова, та все це потягне важки наслідки, як для самого боржника, так і для осіб, які проживають разом з ним, в тому числі і малолітніх дітей.

Крім того, суд зазначає, що згідно матеріалів справи та пояснень вбачається, що в будинку зареєстровані неповнолітні діти.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» (від 20 листопада 1989р.) із змінами схваленими резолюцією 50/155 Генеральної асамблеї ООН від 12 грудня 1995р., Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», якими передбачено право дитини на житло.

Як зазначено у ст.7 «Конвенції» дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.16 «Конвенції» жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом (ч.3 ст.27 Конвенції).

Як зазначено у ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» - держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Орган опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Як зазначено у ч.1 ст.15 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» до груп ризику щодо втрати житла або права на його використання, серед інших, належать особи які не мають власного житла та проживають в орендованих приміщеннях, у знайомих, родичів, друзів тощо.

Все вище викладене надає суду підстави вважати заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України, проте суд вважає достатнім відстрочити виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2011 року строком на шість місяців.

Керуючись ст.373 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відстрочити виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2011 року у цивільній справі за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про знесенням самочинного побудованого будинку, згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 ОСОБА_2 знести самовільно побудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного, 12 у м. Миколаєві (2-4251/11), строком на шість місяців.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Д.Г.Нікітін