Справа № 734/2723/16-ц Провадження № 22-ц/795/1845/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бараненко С. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, позивача ОСОБА_7, представника відповідача адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_9 право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченка, 28, Козелецького району Чернігівської області. Поділено між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченка, 28, Козелецького району Чернігівської області та визнано право власності на 1/2 частину кожному у житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченка, 28, Козелецького району Чернігівської області. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 1 102 грн. 40 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5Л, який не брав участі у розгляді справи, проте вважає, що судом не були враховані його права як дитини на майно, просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення, яким розподілити спірне майно в рівних долях по 1/3 кожному учаснику процесу.

ОСОБА_5 вважає, що судом не були враховані вимоги ст. 175 Сімейного Кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що за період його проживання у спірному житлі, він допомагав як фізично так і матеріально проводив ремонтні роботи, вкладав кошти в матеріали тощо. Тобто, на думку ОСОБА_5, майно, яке вкладалося в реконструкцію та капітальний ремонт майна, яке було поділене оскаржуваним судовим рішенням, його праця, не були враховані судом і він залишився ні з чим, хоча має право на частку в спільному майні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, позивача ОСОБА_7, представника відповідача адвоката ОСОБА_8, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ спільного майна, ОСОБА_7 мотивувала свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 червня 1994 року. Рішенням Козелецького районного суду від 21 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 06 вересня 2015 року, шлюб між ними розірваний. 21 серпня 1998 року, тобто в період шлюбу, ними на підставі договору купівлі-продажу було набуте спільне майно, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченко, 28, Козелецького району Чернігівської області. З тих підстав, що будинок вона придбала за власні кошти, відповідач в період шлюбу не дбав про матеріальне забезпечення сімї, все домашнє господарство велося нею і за її рахунок, з допомогою брата здійснювала ремонт покрівлі будинку, ОСОБА_7 вважає, що має законне право на 3/4 частини майна, набутого нею та відповідачем за час спільного проживання, і яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Отже, предметом спору є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченко, 28, Козелецького району Чернігівської області як обєкт права спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача.

Згідно ст.ст. 60, 68 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України та ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, право на частку в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, має тільки чоловік та дружина. Інші члени сімї, зокрема діти, такого права не мають.

Згідно ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України проживання дітей, а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, з одним з подружжя, може бути лише підставою для збільшення його частки у майні подружжя, а не виникнення права власності у дитини на частку у майні подружжя.

Положеннями ст. 175 СК України, на яку посилався ОСОБА_5 як на підставу визнання за ним права на частку в спільному сумісному майні, передбачено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Батьки та діти можуть набувати право спільної власності щодо обєктів, створених їх спільними зусиллями та працею. Це може бути будівництво житлового будинку, дачі, спільне вирощування врожаю, худоби тощо.

Проте, ОСОБА_5 не заявляв позовні вимоги до сторін у справі про визнання за ним права власності на спірне майно.

Згідно із ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, правом на апеляційне оскарження рішення суду наділена лише особа, яка брала участь у справі, або яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права та обовязки.

Рішенням Козелецького районного суду від 02 грудня 2016 року, ухваленим у даній справі, суд не вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_5, оскільки предметом спору було майно подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_9, а ОСОБА_5 позовні вимоги про визнання за ним права власності на спірне майно по даній справі не заявляв. Тому ОСОБА_5 не належить право на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

Відповідно до розяснення, викладеного у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обовязки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, по даній справі належить постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5.

Керуючись ч.8 ст.8, п.1 ч.1 ст.205, 292 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: