Справа №468/65/17-ц 27.09.2017 27.09.2017 27.09.2017
Справа 468/65/17-ц
Провадження № 22-ц-784/2023/17 Суддя першої інстанції: Янчук С.В.
Категорія 20 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4 її представника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 за участю третьої особи - ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку удаваним правочином, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку удаваним правочином.

Позивач зазначав, що 10 серпня 2012 року між ним та його рідним братом - ОСОБА_3, було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2

У 2007 році зазначений будинок їхнім батьком - ОСОБА_8 було подаровано відповідачу. Разом з братом вони проживали у АДРЕСА_3, що належала їхній матері - ОСОБА_9 У квітні 2012 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 В подальшому було вирішено, що мати подарує свою квартиру брату, який в свою чергу подарує свій будинок йому.

Перед укладанням договору дарування будинку були отримані роз'яснення про необхідність сплати податку з доходів фізичних осіб у значному розмірі та про відсутність такого податку при укладанні договору купівлі-продажу. 23 липня 2012 року матір сторін ОСОБА_9 подарувала відповідачу вищевказану квартиру. Саме за таких умов було укладено договір купівлі-продажу будинку за придбання якого гроші не були сплачені, а тому фактично було укладено договір дарування.

Посилаючись на викладене та уникнення в подальшому поділу вказаного будинку між ним та колишньою дружиною - ОСОБА_4 позивач просив суд, визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 укладений 10 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, зареєстрований у Державному реєстрі правочинів №5144603 - удаваним правочином, а саме договором дарування.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 10 серпня 2012 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рясик С.Л., за реєстровим №412 (а.с.3-4).

За умовами вказаного договору ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_7 придбав житловий будинок з прилеглими господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_2

Пунктами 1,3,4 договору передбачено, що за цим договором продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно у власність і сплатити за нього обговорену грошову суму. Продаж зазначеного майна за домовленістю сторін провадиться за 75 566 грн. 00 коп., які отримано продавцем до оформлення цього договору. Своїм підписом під цим договором продавець підтверджує факт повної домовленості з покупцем умов розрахування за проданий житловий будинок, повного розрахування і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

В пункті 16 вказаного договору зазначено, що сторони підтвердили, що вони не визнанні недієздатними чи обмежено дієздатним, укладення договору відповідає їх інтересам, цей договір вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним та удаваним.

Доказів на спростування цих обставин позивач не надав.

Крім того, дружина покупця ОСОБА_4 згодна з укладанням договору про що свідчить її заява, яка зберігається в справах нотаріуса, що зазначено в п.19 договору.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору купівлі-продажу, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Як на задоволення своїх вимог, позивач посилається на показання свідків та наявність нотаріально посвідченого договору дарування належної матері - ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_1 відповідачу від 23 липня 2012 року (а.с.5)

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Виходячи зі змісту статті 59 ЦПК України та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

Таким чином, посилання позивача на показання свідків, як на підставу задоволення своїх вимог не заслуговують на увагу з огляду на вище зазначене, а тому висновок суду проте, що це не є належними та допустимими доказами є вірним.

Наявність договору дарування квартири від 23 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №291, укладений між ОСОБА_9 та відповідачем не є підставою для визнання договору купівлі-продажу удаваним, оскільки зазначений вище договір стосується прав та обов'язків матері позивача та відповідача.

Вірним є висновок суду про те, що визнання позову відповідачем не може бути підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання порушує права та інтереси третьої особи - ОСОБА_4

З урахуванням встановленого положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та прийняв до уваги те, що вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз'яснено нотаріусом та відповідало дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки.

Посилання на те, що у сторін на момент укладання договору купівлі-продажу були кредитні зобов'язання, відсутність земельних ділянок та зареєстрованої підприємницької діяльності не заслуговують на увагу, оскільки це не свідчить про відсутність волі сторін саме на укладення між ними договору купівлі-продажу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову, яким суд відповідно до ст. 212 ЦПК України надав належну оцінку та не впливають на висновки суду, а тому апеляційна скарга на підставі п. 1 ч. 1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова