ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3439/17
провадження № 2/753/3524/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ майна подружжя.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони уклали між собою шлюб 8.08.2009 року. 5.05.2011 року в період спільного подружнього життя позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №16-658/КП495 за особисті кошті, які належали йому на праві особистої приватної власності. Дані кошти були накопичені позивачем за рахунок отриманої заробітної плати в період з 2004 року по 2009 рік. Тому просить визнати за позивачем право особистої приватної власності на вказане нерухоме майно.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні поясненням представника позивача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 8 серпня 2009 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Франківським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції (а.с.14).

5.05.2011 року в період спільного подружнього життя позивач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №16-658/КП495, який був зареєстрований реєстраційною службою 21.10.2013 року (а.с.15).

Як зазначає п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Як передбачено п.1, ч.1, ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як пояснили представники сторін у судовому засіданні дана квартира була придбана позивачем за його особисті кошти, які він отримав як заробітну плату в період з 2004 року по 2009 рік, тобто до укладення шлюбу. Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_2 за період з 2004 року по 2009 рік отримав 1 086 093 грн. 73 коп. заробітної плати (а.с.17).

За змістом нотаріально посвідченої заяви відповідачки ОСОБА_3 від 21.01.2017 року вона визнає, що квартира АДРЕСА_1 придбана за особисті кошти позивача, які він отримав як заробітну плату до укладення шлюбу з нею, і не вважає її спільною сумісною власністю подружжя.

Як передбачає ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до п.п.6, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі" за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки сторони та їх представники категорично наполягають, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти позивача ОСОБА_2, які належали йому на праві особистої приватної власності і отримані як його заробітна плата до укладення шлюбу, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, тому дане придбане нерухоме майно необхідно визнати особистим приватним майном позивача, таким чином, задовольнивши позов.

Керуючись ст.10; 11; 57-60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції", ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.57 СК України, ст.60; 174 ЦПК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", п.п.6, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватної власністю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :