Справа № 739/1289/17
Провадження № 2/739/444/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідач) про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру №2, розташовану у будинку №25 по вул. Князя Ігоря у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира загальною площею 45,9 м.кв. була надана його матері ОСОБА_4 у 1985 році як головному бухгалтеру Новгород-Сіверського відділу культури після чого вони з матірю проживали в ній. 06 червня 2001 року він був прописаний у вказаній квартирі. 16 жовтня 2006 року його матір померла. Після смерті матері і до теперішнього часу він продовжує проживати у вказаній квартирі, декілька разів робив у ній ремонт за власний рахунок, бере участь у витратах на її утримання, сплачує комунальні платежі і загалом більше 20 років безперервно, добросовісно та відкрито володіє і користується вказаною квартирою. У звязку з вказаним позивач просить визнати за ним право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві, при цьому позивач пояснив, що постійно проживає у вказаній вище квартирі з 1985 року і до теперішнього часу, з 2001 року прописаний в ній. Після смерті матері, якій свого часу була надана вказана квартира, він продовжує в ній відкрито, добросовісно та безперервно проживати в ній, сплачує комунальні платежі та здійснює ремонт, водночас у нього немає документів які б підтверджували законність вселення до вказаної квартири.

Представник відповідача у судовому засіданні висловився проти задоволення позову.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, заяви про бажання взяти участь у розгляді справи не подав.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дала показання про те, що вона проживає в сусідній з позивачем квартирі в будинку №25 по вул. Князя Ігоря в м. Новгороді-Сіверському. Позивач проживає у спірній квартирі починаючи з 1985 року, коли він вселився туди разом зі своєю нині покійною матірю. Від свого покійного чоловіка їй відомо, що квартири у вказаному будинку надавалися працівникам відділу культури рішення зборів профспілки, при цьому жодних документів, які б підтверджували законність вселення у них не збереглося. Всі мешканці даного будинку, зокрема й позивач, самостійно утримують його, здійснюють ремонт, сплачують комунальні платежі.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дала показання про те, що вона проживає у сусідній з позивачем квартирі, що розташована в будинку №25 по вул. Князя Ігоря в м. Новгороді-Сіверському з 1985 року, коли Новгород-Сіверським відділом культури у вказаному будинку було надано пять квартир працівникам відділу, зокрема й матері позивача. Після вселення позивач постійно проживає у своїй квартирі де й зареєстрований. Жодних документів на вселення у них на даний час немає. Всі жителі будинку самостійно утримують його, сплачують комунальні платежі та здійснюють ремонт.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивач проживає в квартирі №2, розташованій в будинку №25 по вул. Князя Ігоря (колишня Леніна) у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області з 1985 року, в якій зареєстрований з 06 червня 2001 року (а.с. 7, 10, 12). Позивач сплачує квартирну плату за проживання та оплачує комунальні послуги (а..с.16-25).

Вказана квартира згідно технічного паспорту має загальну площу 45,9 м.кв., розташована на першому поверсі будівлі та складається з житлової кімнати площею 25,0 м.кв. і кухні площею 20,9 м.кв. (а.с. 14-15).

Згідно довідки КП «Новгород-Сіверське МБТІ» від 13 вересня 2017 року інформація про те, хто був власником будинку, розташованого за адресою: м. Новгород-Сіверський, вул. Князя Ігоря (Леніна), 25, і на чиєму балансі вона перебувала з 1985 року та який статус мала ця будівля в архівах БТІ відсутня (а.с. 74).

Водночас з дослідженої у судовому засіданні інвентаризаційної справи №378 на домоволодіння №25 по вул. Леніна м. Новгорода-Сіверського вбачається, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, обліковується як житловий за домоуправлінням №2 (а.с.75-80).

Рішенням Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області від 17 вересня 2014 року зі спільної власності територіальних громад Новгород-Сіверського району у комунальну власність територіальної громади м. Новгорода-Сіверського було передано цілісний майновий комплекс Новгород-Сіверської дитячої музичної школи до складу якого включено дві будівлі 1812 року будівництва та 1984 року будівництва відповідно, які рішенням Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 07 жовтня 2014 року прийнято у спільну власність територіальної громади м. Новгорода-Сіверського, про що 31 грудня 2014 року складено акт приймання передачі (а.с. 58-67). При цьому з відповіді голови Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області від 13 вересня 2017 року вбачається що вказане приміщення знаходилося у спільній власності територіальних громад Новгород-Сіверської районної ради народних депутатів Чернігівської області (а.с. 71).

До 1996 року порядок реєстрації будинків та домоволодінь визначався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР.

Згідно вказаної інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів Рад депутатів трудящих.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що будинок №25, розташований на вул. ОСОБА_7 (колишня вул. Леніна) в м. Новгороді-Сіверському, в якому знаходиться квартира, якою користується позивач, належить до житлових, оскільки як житловий він перебуває на обліку КП «Новгород-Сіверське МБТІ». При цьому факт перебування зазначеного будинку, як будівлі дитячої музичної школи, спершу на балансі Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області, а в подальшому й на балансі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області вказаних висновків не спростовує.

20 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу йому у власність квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11). 30 січня 2017 року позивачу було відмовлено в передачі вказаної квартири у власність у звязку з відсутністю ордера про надання житла та документів про невикористання позивачем житлових чеків (а.с. 13).

З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що позивач вселився до спірної квартири у 1985 році разом зі своєю матірю ОСОБА_4, якій вона була надана як працівнику Новгород-Сіверського відділу культури, водночас будь-які докази законності вселення родини позивача до спірної квартири та законності проживання позивача після смерті його матері, яка померла 16 жовтня 2006 року (а.с. 9), відсутні.

При цьому, позивач після смерті матері продовжив проживати у спірній квартирі, здійснювати оплату комунальних послуг та сплачувати квартирну плату, що підтверджується як показаннями вказаних вище свідків, так і дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами (а.с. 16-25).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З встановлених у ході судового розгляду обставин справи вбачається, що позивач добросовісно заволодів квартирою №2, розташованою в будинку №25 по вул. Князя Ігоря у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області, на момент звернення до суду з позовом, тобто на 04 серпня 2017 року, понад 10 років відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним нерухомим майном.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на вказану квартиру за набувальною давністю, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 344 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за набувальною давністю право власності на квартиру №2, розташовану в будинку №25 по вул. Князя Ігоря у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області, загальною площею 45,9 (сорок пять цілих девять десятих) м.кв.

Стягнути з Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 231 (одна тисяча двісті тридцять одна) гривня 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 29 вересня 2017 року.