Справа № 359/3759/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/29/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 15.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Журби С.О.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 серпня 2005 року надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 63 750 доларів США. В свою чергу, останній зобов'язався щомісячно до 26 серпня 2025 року повертати кредит по частинам шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 997 доларів США 19 центів та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Крім того, відповідно до даного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісячну комісію у розмірі 0,40% від суми наданого кредиту та у разі несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках та комісії ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 0,15% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Позивач свої зобов'язання виконав, а відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Позивач просив суд примусово стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55 698 доларів США 87 центів, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 3 654 гривень.

Крім того, ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов, яким з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову, просив суд визнати недійсним кредитний договір №KIB0GF0083008Б від 26 серпня 2005 року та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошових коштів у розмірі 98 649 доларів США 37 центів. Також просив суд визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 26 серпня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №5779 та визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 26 серпня 2005 року зареєстрованого в реєстрі за №5781.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2016 року (а.с.132 т.1) зустрічний позов, пред'явлений ОСОБА_2, був залишений без розгляду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2016 року (а.с.133-135 т.1) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» був стягнутий борг за кредитним договором в розмірі 1 423 106 гривень 13 копійок, що були еквівалентні 55 698 доларам США 87 центам.

ОСОБА_2 подав апеляційні скарги на ухвалу та рішення Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2016 року (а.с.139-141, 154-159 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2016 року (а.с.249-252 т.1) ухвала Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2017 року була скасована, цивільна справа була направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову та зупинено провадження .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки житлового будинку, договору іпотеки земельної ділянки та стягнення грошових коштів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, додаткової угоди до нього та графіків погашення боргу, а також про зобов'язання здійснити перерахунок його розміру - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відновлено.

В апеляційній скарзі на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року, ОСОБА_2, з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставить питання про скасування рішення та відмову в позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2005 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_2 кредитний договір №KIB0GF0083008Б (а.с.12-13). За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 63 750 доларів США. ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно до 26 серпня 2025 року повертати кредит по частинам шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 997 доларів США 19 центів та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Крім того, відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати щомісячну комісію у розмірі 0,40% від наданої суми наданого кредиту та у разі несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках та комісії ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 0,15% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та перерахував ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 63 750 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №3 від 26 серпня 2005 року (а.с.15) та копією квитанції №9012 від 26 серпня 2005 року (а.с.15).

25 травня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору №KIB0GF0083008Б від 26 серпня 2005 року, якою сторони домовились про те, що розмір комісії за користування кредитом становить 0,20% від суми виданого кредиту, а також домовились про збільшення щомісячного платежу та встановлено на рівні 835 доларів США 46 центів (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує грошові зобов'язання, тому станом на 14 квітня 2015 року у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 51660 доларів США 90 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3447 доларів США 31 цент, заборгованість по комісії за користування кредитом - 482 доларів США 31 цент, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 108 доларів США 35 центів, що у загальному розмірі становить 55698 доларів США 87 центів. Це підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.3-10).

Станом на 01 лютого 2016 року 55698 доларів США 87 центів еквівалентно 1423106 гривень 13 копійок (55698,87 * 25,55).

Тому в цій частині місцевий суд правильно вважав, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить примусово стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 423 106 гривень 13 копійок.

До доводів апелянта про порушення його прав як споживача, колегія суддів відноситься критично, оскільки застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору ЗУ «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

З матеріалів справи не вбачається, та Позивачем не доведено, що кредитний договір містить несправедливі та дискримінаційні умови, що положення договору надають значну перевагу відповідачу, позбавляючи натомість позивача значного обсягу прав, одночасно встановлюючи жорсткі обов'язки та відповідальність для позивача, а також того, що банком було застосовано нечесну підприємницьку практику.

Доводи апелянта про те, що Банк не має права на здійснення валютних операцій та порушень договірних обов'язків сторін, - також не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про задоволення вимог.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційні скарги в собі не містить. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана відповідна оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин (в межах заявлених позовних вимог) і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення законним та обґрунтованим, і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :