Справа № 307/1186/17
Провадження № 2/307/887/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу народилась дочка ОСОБА_6. За ініціативою відповідача 18 грудня 2013 року, Тячівським районним судом шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач з дочкою проживають окремо в смт. Буштино. Рішенням Тячівського районного суду від 06.08.2014 року, було присуджено стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_5 на утримання доньки у розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 04.04.2014 р. Відповідно до рішення Тячівського районного від 03 вересня 2014 року зобов'язано відповідача ОСОБА_5 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дочкою, та участі у її вихованні, а також зобов'язано її повідомляти позивача про зміну свого фактичного місця проживання. Окрім того, цим же рішенням суду встановлено спосіб участі позивача (батька дитини) у спілкуванні та вихованні дочки. Всупереч зазначеному рішенню суду відповідач не повідомивши позивача потайки виїхала разом з донькою у м. Київ на постійне місце проживання. Неймовірними зусиллями, за допомогою органів державної влади позивач визначив місце проживання відповідача з дочкою та у відповідності до рішення суду ОСОБА_4 зустрівся з дочкою . У результаті непорозуміння, що виникло між відповідачем та позивачем, небезпідставно побоюючись, що відповідач знову змінить місце проживання, буде створювати йому перешкоди у спілкуванні з донькою, позивач 21.09.2014 року, разом з донькою ОСОБА_6 виїхав з м. Київ. Починаючи з 21.09.2014 року, по 28.12.2016 року, донька ОСОБА_6 перебувала на цілковитому утриманні батька дитини і тому позивач не сплачував аліменти на користь відповідача на утримання доньки, що цілком зрозуміло, адже як справедливо вважав позивач, він сам особисто без допомоги відповідача ОСОБА_5 утримував дочку, та забезпечував її всім необхідним. У зазначений період відповідач ОСОБА_5 неодноразово зверталась в правоохоронні органи в м. Київ, та в Тячівському районі про розшук доньки та позивача. Також неодноразово зверталась в Тячівський районний суд з різними позовами, зокрема з позовом «про відібрання дитини», «про позбавлення батьківських прав», «про стягнення пені за несплату аліментів», а також зверталась з різного роду заявами до органу опіки та піклування Тячівської РДА. Всі свої заяви та звернення мотивувала виключно тим, що ОСОБА_4 «викрав» дитину. Тобто той факт, що донька позивача та відповідача ОСОБА_7 починаючи з 21.09.2014 року, по 28.12.2016 року, перебувала на цілковитому утриманні та забезпеченні свого батька. Вважає, що і відповідач ОСОБА_5, не буде вводити суд в оману заперечуючи цей факт. Отже, донька позивача і відповідача ОСОБА_7 перебувала на утриманні батька (платника аліментів) загалом 27 місяців -жовтень, листопад, грудень 2014 року (З місяці), цілий 2015 рік (12 місяців), та цілий 2016 рік (12 місяців) Отже - 3+12+12= 27 (місяців). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виданою 21.04.2017 року Тячівським районним відділом ДВС за № 1496, залишок заборгованості по аліментах станом на дату видачі розрахунку складає 15 107,11 грн.( п'ятнадцять тисяч сто сім гривень 11 копійок).

У відповідності до ст. 192 СК України, «розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.»

Також Сімейним кодексом, зокрема ч. 2 ст. 197 передбачено звільнення від заборгованості по сплаті аліментів - «За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

На його глибоке переконання, та обставина, що дитина перебувала на цілковитому утриманні батька - платника аліментів має істотне значення. Звертає увагу суду, що аліменти (лат, аіітепіит - харчі, продовольство) - обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. Проводяться або за згодою, або в судовому порядку. При розлученнях кошти виплачуються батьками на утримання неповнолітніх і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги.

Отже, ключовими є слова «обов'язок» та «утримання» (!), тому було б несправедливо «сплачувати двічі», тобто самому утримувати та забезпечувати дитину 27 місяців і після цього ще сплачувати борг по аліментах за цей же період на....утримання цієї ж дитини (!).

Верховний суд України в п. 22 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що суд може ...за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити боржника від сплати заборгованості.

Враховуючи те, що у відповідності до вище зазначеного рішення суду, позивач повинен сплачувати аліменти по 700 (сімсот) грн., щомісячно, а заборгованість по сплаті аліментів складає 15 107,11 грн. (п'ятнадцять тисяч сто сім гривень 11 копійок), вважає, що суд повинен врахувати зазначений факт перебування на утриманні позивача доньки та звільнити позивача (боржника) від сплати заборгованості за цей період.

Отже, 700 (грн.) х 27 (місяців) = 18 900 (грн.). Де 700 грн.- щомісячна стягувана сума аліментів, 27 місяців - період перебування дитини на утриманні позивача, 18 900 грн. - сума яку позивач повинен був би сплатити за цей період, як би дитина не була на його утриманні. Тому просить суд звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах за період з 21.09.2014 року, по 28.12.2016 року, на утримання доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, відрахувавши при цьому суму боргу у розмірі 18 900 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот) гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що позивач незаконно викрав дину від відповідача, у зв'язку з чим малолітню ОСОБА_6 було оголошу в розшук, а тому ОСОБА_4 зобов'язаний сплачувати аліменти.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 06.08.2014 року, було присуджено стягнення з позивача аліментів на користь відповідача ОСОБА_5 на утримання доньки у розмірі 700 грн., щомісяця, починаючи з 04.04.2014 р.

Даним рішенням саме на утримання дитини стягнуто аліменти з ОСОБА_4. у відповідності до вище вказаної норми закону та ст.ст.180,182.184 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні починаючи з 21.09.2014 року, по 28.12.2016 року, донька ОСОБА_6 перебувала на цілковитому утриманні батька дитини.

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні рішеннями Тячівського районного суду від 03 вересня 2014 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, від 03 грудня 2014 року про відібрання діти від батька та поверненню матері, від 02 лютого 2014 року про оголошення дитини в розшук та визнанні сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, оскільки дитина проживала та утримувалась батьком, останній за вказаний період звільняється від сплати аліментів на користь матері дитини - ОСОБА_5

Отже, 700 (грн.) х 27 (місяців) = 18 900 (грн.). Де 700 грн.- щомісячна стягувана сума аліментів, 27 місяців - період перебування дитини на утриманні позивача, 18 900 грн. - сума яку позивач повинен був би сплатити за цей період, як би дитина не була на його утриманні.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах за період з 21.09.2014 року по 28.12.2016 року в сумі 18900 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.180-184, ст. 197 ч.2 Сімейного кодексу, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментах за період з 21.09.2014 року по 28.12.2016 року, на утримання доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, відрахувавши при цьому суму боргу у розмірі 18 900 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик