Справа № 215/1140/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання права спільної сумісної власності, визначення часток в праві власності на квартиру, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ОСОБА_2 ради.

В обгрунтування вказував що в період шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, я була придбана квартира у м. Кривий Ріг, вул.Черкасова, 26/1. З лютого 2011 року у квартирі зареєстрована донька ОСОБА_4 19.11.2011 році помер ОСОБА_3, після його смерті його спадкоємцем була дружина ОСОБА_4, яка спільно проживала з ним і після його смерті до нотаріуса не зверталась з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що достатньо її реєстрації у спірній квартирі. 11.05.2015 р. померла ОСОБА_4, яка є матірю ОСОБА_1, після цього до нотаріуса з завою про прийняття спадщини позивач не зверталась, хоча фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті матері постійно проживала разом з нею. Спадкоємців після смерті матері, крім позивача немає, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки відсутнє документальне підтвердження про сумісне проживання зі спадкодавцем.

Позивач в судове засідання не з»явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх в повному обсязі задовольнити.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Тернівської районної в місті м. Кривий Ріг ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо позовних вимог в разі відсутності спадкоємців.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться в м.Кривий Ріг, по вул. Черкасова, 26/1, належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2010 року (а.с. 11-13, 14, 15-17).

15.08.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Іванова», (а.с.19-21).

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а.с.18.

Як вбачається з копії свідоцтв про смерть, ОСОБА_3 помер 19 листопада 2011 року (а.с. 26), а 09 вересня 2015 померла ОСОБА_4 (а.с.28).

Згідно до письмової відповіді нотаріуса, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадкоємці щодо прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіти від їх імені не посвідчувались (а.с.46,47,48-51).

Правовідносини регулюються ст.ст.60 СК України та ст.ст.370, 372 ЦК України, згідно норм яких - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом.

Таким чином суд проводить виділ в натурі частки із спільного сумісного майна, або поділ вказаного майна, тільки при наявності спору між співвласниками про розмір часток, а не в разі їх смерті.

Але при визнанні позову відповідачами, відсутності спору, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати спірну квартиру обєктом спільної сумісної власності подружжя і встановити частки в праві спільної сумісної власності, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало при житті на праві власності по 1/2 частині спірної квартири кожному.

Крім того, відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частинами 2 і 3 статі 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ст.ст.1258, 1261, 1268 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки, в даному випадку ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_3, померлого 19.11.2011 року, яка постійно мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян, актом ТОВ "УЮТ-2011" , а.с.22.24, тому вважається такою, що прийняла спадщину, що складається з 1/2 частини спірної квартири.

Після смерті матері позивача ОСОБА_4 також відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, право на спадкування якого, згідно вищевказаних приписів законодавства, отримала дочка спадкодавця - позивач ОСОБА_1, яка постійно мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян, актом ТОВ "УЮТ-2011" , а.с.22.23, тому ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після матері, що складається зі спірної квартири.

Згідно письмової відповіді приватного нотіаріуса ОСОБА_8 від 17.02.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, а.с.25.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Як визначено ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та постанові Пленуму ВСУ про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності.

Враховуючи викладене, та заяву про визнання позову відповідачем, суд вважає, що на квартиру АДРЕСА_1 відкрилася спадщина, та відповідно до ст. 1261 ЦК України, слід визнати за позивачем право власності на дану квартиру в порядку спадкування за законом як за спадкоємцем першої черги після матері ОСОБА_4, померлої 09.09.2015 року.

Щодо вимог про встановлення фактів прийняття спадщини ОСОБА_4 та прийняття спадщини ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків. Інститут прийняття спадщини було передбачено у положеннях ст.548 ЦК України 1963 року, яка діяла до 01 січня 2004 року і згідно з якою для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Аналогічні правові позиції містяться і в п.1 постанови пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування". Проте в даному випадку спадщина після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась відповідно 11.11.2011 та 09.09.2015, тому вищевказані позовні вимоги до задоволення не підлягають.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 60 СК України, ст. ст. 1220, 1223, 1258, 1261,1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 61, 130, 174 ч. 4, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 обєктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Встановити, що за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало кожному з них на праві власності по ? частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 38.1 кв.м., житловою площею 19.1 кв.м., в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги після матері ОСОБА_4, померлої 09.09.2015 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: