Провадження № 2/654/832/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2017 м. Гола Пристань Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонського міського голови ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2015 між нею та Херсонським міським головою ОСОБА_4 укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_3 призначається на посаду директора соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради з 17.10.2015 по 17.10.2016 включно. Позивач вважає, що були відсутні законні підстави для укладення контракту, його укладення знизило її соціальну захищеність, у звязку з чим звертається з даним позовом до суду за захистом своїх прав. 28.03.2017 позивач надала заяву про зміну предмету позову.

В судове засідання позивач не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлено належним чином, на адресу суду від позивача ОСОБА_3 надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, відповідно до заяви позивач свої позовні вимоги підтримує.

Представником відповідача, який діє на підставі довіреності, до суду надано письмові заперечення, відповідно до яких сторона відповідача заявлені позовні вимоги не визнає, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просить відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, Господарським кодексом України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Господарського Кодексу України, у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2015 між ОСОБА_3 та Херсонським міським головою ОСОБА_4 укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_3 призначається на посаду директора соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради з 17 жовтня 2015 року по 17 жовтня 2016 року включно та підписаний обома сторонами.

Розпорядженням міського голови від 21.08.2015 №574-к «Про продовження роботи ОСОБА_3 О.», продовжено роботу ОСОБА_3 на посаді директора соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради з 17 жовтня 2015 року по 17 жовтня 2016 року включно.

08.09.2015 ОСОБА_3 ознайомилась з вищевказаним розпорядженням, про що свідчить особистий підпис останньої на тому самому розпорядженні.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Згідно ч. 3 ст. 8 Господарського кодексу України, господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 рішення Херсонської міської ради від 28.04.2009 №1137 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.03.2006 №1121 «Про зміну назви та затвердження Положення про Соціальний центр матері та дитини», зазначено, що Соціальний центр матері та дитини Херсонської міської ради набуває усіх прав та обовязків комунального центру.

Відповідно до п. 25 Положення про Соціальний центр матері та дитини Херсонської міської ради, Центр є юридичною особою.

Крім того, статтями 17, 59 (ч.1), 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування; міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; право комунальної власності належить територіальним громадам міст.

Згідно п. 30 ст. 26 вищевказаного Закону, створення підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади віднесено до компетенції сільської, селищної, міської ради, тобто комунальне підприємство входить до сфери її управління.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України, господарські організації це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Ст. 62 ГК України встановлено, що підприємство це самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 63 ГК України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів як, зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Відповідно до ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

З вищевказаного випливає, що у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Ст. 78 ГК України передбачено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

З матеріалів справи вбачається, що, Розпорядженням міського голови від 21.08.2006 №1052-к «Про призначення ОСОБА_3 О.», ОСОБА_3 було призначено на посаду директора соціального Центру матері і дитини, з 18 серпня 2006 року до укладення контракту.

Розпорядженням міського голови від 20.10.2006 року №1336-к «Про продовження роботи ОСОБА_3 О.», роботу позивача на вказаній посаді було продовжено, шляхом укладання контракту на новий строк з терміном дії 1 рік.

Відповідно до контракту від 16 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 наймається на посаду директора соціального центру матері та дитини.

Усі подальші роки, починаючи з 2006 до моменту видання оскаржуваного розпорядження міського голови (2015 рік), робота ОСОБА_3 продовжувалась із послідуючим укладанням контрактів на новий строк із терміном дії в 1 рік.

31.07.2015 року, позивачем на імя Херсонського міського голови ОСОБА_4 було направлено заяву, відповідно до якої ОСОБА_3 просить останнього, у звязку із закінченням терміну контракту від 31 серпня 2012 року та бажанням продовжити роботу, укласти з нею контракт на новий термін та продовжити трудові відносини з 17 жовтня 2015 року, на підставі якої, розпорядженням міського голови від 21.08.2015 №574-к «Про продовження роботи ОСОБА_3 О.», було продовжено роботу ОСОБА_3 на посаді директора соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради.

21.08.2015 між Херсонським міським головою ОСОБА_4 як роботодавцем та ОСОБА_3, як керівником, укладено контракт на термін 1 рік.

Відповідно до пункту 1.2. вказаного контракту, цей він є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та Роботодавцем.

Згідно пункту 3.2.2. зазначеного контракту, Роботодавець зобовязується звільнити Керівника у разі закінчення контракту, достроково за заявою Керівника, а також у випадку порушень чинного законодавства та умов контракту самостійно або за ініціювання субєкта управління, попередивши за два тижні та без додаткових умов.

Пунктом 7.2.1. контракту передбачає, що цей контракт припиняється після закінчення строку дії контракту.

Також п. 7.6. контракту прописано, що Роботодавець та Керівник можуть, за угодою сторін, протягом двох останніх місяців строку дії контракту, укласти угоду про продовження дії контракту на новий строк. Якщо таку угоду до дня закінчення дії контракту не буде укладено, контракт вважається припиненим.

Термін дії вищезазначеного контракту починається з 17 жовтня 2015 року та закінчується 17 жовтня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний контракт заповнювався особисто позивачем ОСОБА_3, тобто позивач не відмовлялася, а навпаки, добровільно уклала вказаний контракт з відповідачем.

Згідно з п. 5 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при прийманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203 (із змінами та доповненнями), місцевим органам виконавчої влади при укладенні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності рекомендовано застосовувати порядок, передбачений цією постановою.

У пунктах 7, 10, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст. 21 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обовязкова.

Згідно п. п. 2, 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами для припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору; підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

На виконання п. 2. ч. 1 ст. 36 КЗпП України, 11.08.2016 року ОСОБА_3 було ознайомлено із закінченням терміну дії контракту з ОСОБА_5, директором Соціального центру матері та дитини, термін закінчення якого 17.10.2016, про що свідчить листок ознайомлення та особистий підпис позивача на останньому, копія якого наявна в матеріалах справи.

Листом від 11.08.2016 №9-990-5/12 «Про припинення трудових відносин за контрактом» директора Соціального центру матері та дитини ОСОБА_3, у звязку із закінченням строку дії контракту, укладеного із останньою 21 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року включно, повідомлено про намір припинити з останньою трудові відносини на зазначеній вище посаді, у звязку із чим ОСОБА_3 буде звільнено з посади відповідним розпорядженням міського голови 17 жовтня 2016 року, згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України та запропоновано вжити заходів щодо своєчасної передачі документів, печаток та штампів закладу.

Розпорядженням міського голови від 05.10.2016 №829-к «Про звільнення ОСОБА_3 О.», ОСОБА_3 звільнено з посади директора Соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради з 17.10.2016, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, у звязку із закінченням строку трудового договору, визначеного контрактом від 21.08.2016.

Крім того, 26.10.2016 на імя міського голови позивач надала заяву від 24.10.2016, відповідно до якої, остання просить прийняти її на роботу на посаду директора Соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради за контрактом.

З урахуванням даної заяви, за подання Херсонського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, зареєстроване виконавчими органами міської ради 25.10.2016 за №8-17470-5/12, розпорядженням міського від 28.10.2016 №912-к «Про призначення ОСОБА_3 О.», позивача ОСОБА_3 було призначено на посаду директора Соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради з 01.11.2016 по 31 жовтня 2017 включно, за контрактом.

Зазначений вище контракт також заповнений та підписаний позивачем особисто.

Отже, врахувавши усі зазначені обставини та факти, взявши до уваги, що Соціальний центр матері та дитини Херсонської міської ради є комунальною установою зі статусом юридичної особи, проаналізувавши вимоги Господарського Кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при прийманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203 (із змінами та доповненнями), Постанову Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19.03.1994 №170, Кодекс Законів про Працю України, твердження та вимога позивача про безстроковість трудових відносин не заслуговує на увагу, а відповідно позовні вимог позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Херсонського міського голови ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений та підписаний 10 жовтня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_1