2/337/916/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Медвідь Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Хортицький ВДВС м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та суми індексації аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1992р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.03.2005р. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, 25.01.1993р.н., та ОСОБА_4, 09.05.1995р.н. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.03.2005р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 170,00грн. на кожну дитину, а всього 340,00грн., щомісячно, починаючи з 16.03.2005р. і до досягнення ними повноліття. Відповідач від сплати аліментів на утримання дітей ухилявся, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, з 2011р. перебуває у розшуку. Згідно довідки державного виконавця Хортицького ВДВС заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 28 570,00грн. Розмір заборгованості відповідачем не оскаржувався. Оскільки ця заборгованість виникла з вини відповідача, вона просить стягнути неустойку (пеню) відповідно до ст.196 СК України, яку вона розрахувала за період з 17.04.2016р. по 17.04.2017р. у розмірі 104 566,20грн.

Крім того, розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не проводилась, просить стягнути з відповідача на її користь суму індексації аліментів за період з 16.03.2005р. по 17.04.2017р. в розмірі 100 569,42 грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлений позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки не повідомив.

Суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача за наявними у справі доказами.

Представник третьої особи - Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1992 року, який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.03.2005р., яке набрало законної сили 04.05.2005р.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, 25.01.1993р.н., та ОСОБА_4, 09.05.1995р.н.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.03.2005р. з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 170,00грн. на кожну дитину, а всього 340,00грн., щомісячно, починаючи з 16.03.2005р. і до досягнення ними повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 був присутній під час судового розгляду справи про стягнення аліментів, з позовними вимогами був згодний, проти розміру аліментів не заперечував.

Також судом встановлено, що на підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-1536/2005р., який знаходиться на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 04.06.2014р., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам на момент повноліття дітей (09.05.2013р.) становив 28570,95 грн.

Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 26.03.2015р., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам на момент повноліття дітей (09.05.2013р.) становив 25 881,95грн.

Згідно з цим розрахунком відповідач частково сплатив аліменти в сумі 2690,00грн. протягом квітня-грудня 2005р. В подальшому сплата аліментів ним не здійснювалась.

Згідно листа №18541 Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 20.09.2017р. заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей було погашено в липні 2017р. в повному обсязі, а саме: 9605,20грн. - утримано з пенсії відповідача, 16276,75грн. шляхом реалізації майна боржника з електронних торгів.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину.

У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р. і діє на момент розгляду справи), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача.

Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач ОСОБА_2 не сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем. Це, в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка станом на досягнення повноліття другою дитиною (09.05.2013р.) склала 25 881,95грн. і була повністю погашена шляхом здійснення примусових виконавчих дій лише в липні 2017р.

При цьому, суд виходить з того, що обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам в сумі 25 881,95грн., сторонами не оскаржувався, доказів, які б спростували розмір цієї заборгованості, суду не надано, тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і приймає його до уваги при ухваленні вказаного рішення.

Також суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача ОСОБА_2, оскільки останній, достовірно знаючи про наявність відповідного рішення суду, за яким він був зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки, а також про розмір аліментів, що підлягають сплаті і період виконання цього обов'язку, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України суду не надав.

Крім того, суд враховує, що заборгованість по аліментам була погашена лише в липні 2017р. шляхом здійснення примусових виконавчих дій звернення стягнення на доходи боржника, реалізація нерухомого майна в порядку електронних торгів, що також, на думку суду, свідчить про свідоме небажання (ухилення) відповідача виконувати судове рішення та сплачувати аліменти і заборгованість по ним, тобто наявність його вини у виникненні такої заборгованості.

Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на стягнення неустойки на підставі ст.196 СК України.

При визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що позивачкою визначений період прострочки сплати заборгованості по аліментам з 17.04.2016р. по 17.04.2017р., що становить 365 днів., і це є її правом.

Разом з тим, розрахунок пені проведений позивачкою та її представником з розміру заборгованості по аліментам в сумі 28 570,00грн. Однак, згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем 26.03.2015р., розмір заборгованості по аліментам станом на 09.05.2013р. (день досягнення повноліття другою дитиною) та станом на 17.04.2016р. (день початку періоду прострочки сплати заборгованості по аліментам, визначений на розсуд позивачки) становить 25 881,95грн. і суд вважає, що розмір пені повинен розраховуватись, виходячи з цієї суми.

Таким чином, розмір пені становить 94 469,12грн. з наступного розрахунку: 25 881,95грн :100% х 365дн.

В той же час, суд враховує, що з 08.07.2017р. набули чинності зміни до ст.196 СК України, згідно з якими одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, в т.ч. акт цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, беручи до уваги, що Законом України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р., внесені зміни до ст.196 СК України в частині обмеження максимального розміру пені, яка стягується на користь одержувача аліментів, 100-відсотковим розміром заборгованості по аліментам, що, на думку суду, помякшує юридичну відповідальність платника аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів саме в сумі 100% розміру заборгованості по аліментам, тобто 25 881,95грн.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення суми індексації аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

До 17.05.2016р. спеціального Закону про індексацію аліментів в Україні прийнято не було, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991р. (далі Закон №1282-ХІІ) та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові №6-113цс13 від 06.11.2013р., розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі» від 17.05.2016р. №1368-VІІІ в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни, якими передбачена індексація аліментів та порядок їх здійснення.

Відповідно до ч.7 ст.5 Закону №1282-ХІІ, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів.

Зясувавши та оцінивши обставини справи та надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів і заперечень, суд встановив, що індексація стягнутих з відповідача аліментів не проводилась, такі нарахування, в т.ч. державним виконавцем, не здійснювались, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості по аліментам. У звязку з цим звернення позивачки до суду з цими вимогами є обґрунтованим.

Відповідно до ст.1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%.

Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.01.2016р.), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Проте, з 01.01.2016р. набрали чинності зміни до ст.4 Закону №1282-ХІІ, згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка.

Перевіривши наданий позивачкою та її представником розрахунки суми індексації аліментів за період з квітня 2005р. до березня 2017р. включно на загальну суму 100 569,42 грн., суд вважає, що він не відповідає вищевказаним вимогам закону та є невірним, у звязку з чим суд не бере його до уваги.

Виходячи з вищевикладених вимог законодавства, суд здійснює свій розрахунок суми індексація аліментів, враховуючи при цьому, що з квітня 2005р. по січень 2011р. розмір аліментів становив 340,00грн., з лютого 2011р. по травень 2013р. включно 170,00грн.

Так, в 2005 році сума індексації становить 0,68грн. (в квітні-жовтні, грудні індексація не нараховується, в листопаді індекс інфляції становить 101,2%, 340 х 0,2:100=0,68 грн.).

В 2006 році сума індексації становить 14,96 грн. (січень 101,2%, 340х0,2:100=0,68 грн.; лютий 101,8%, 340х0,8:100=2,72грн.; в березні-серпні індексація не нараховується, вересень 102,0%, 340х1:100=3,40грн.; жовтень 102,6%, 340х1,6:100=5,44грн.; листопад 101,8%, 340х0,8:100=2,72 грн.; в грудні індексація не нараховується).

В 2007 році сума індексації становить 23,80 грн. (в січні-травні індексація не нараховується, в червні 102,2%, 340х1,2:100=4,08 грн.; липень 101,4%, 340х0,4:100=1,36грн.; в серпні індексація не нараховується, вересень 102,2%, 340х1,2:100=4,08грн.; жовтень: 102,9%, 340х1,9:100=6,46грн.; листопад 102,2%, 340х1,2:100=4,08 грн.; грудень 102,1%, 340х1,1:100=3,74грн.).

В 2008 році сума індексації становить 38,08 грн. (в січні 102,9%, 340х1,9:100=6,46 грн.; лютий 102,7%, 340х1,7:100=5,78грн.; березень 103,8%, 340х2,8:100=9,52грн.; квітень 103,1%, 340х2,1:100=7,14грн.; травень 101,3%, 340х0,3:100=1,02грн.; в червні-серпні індексація не нараховується, вересень 101,1%, 340х0,1:100=0,34грн.; жовтень 101,7%, 340х0,7:100=2,38грн.; листопад 101,5%, 340х0,5:100=1,70грн.; грудень 102,1%, 340х1,1:100=3,74грн.).

В 2009 році сума індексації становить 10,20 грн. (січень 102,9%, 340х1,9:100=6,46грн.; лютий 101,5%, 340х0,5:100=1,70грн.; березень 101,4%, 340х0,4:100=1,36грн.; в квітні-травні індексація не нараховується; червень 101,1%, 340х0,1:100=0,34грн.; в липні-жовтні індексація не нараховується; листопад 101,1%, 340х0,1:100=0,34грн.).

В 2010 році сума індексації становить 12,92 грн. (січень 101,8%, 340х0,8:100=2,72грн.; лютий 101,9%, 340х0,9:100=3,06 грн.; в березні-липні індексація не нараховується; серпень 101,2%, 340х0,2:100=0,68грн.; вересень 102,9%, 340х1,9:100=6,46 грн.; в жовтні-грудні індексація не нараховується).

В 2011 році сума індексації становить 1,19 грн. (в січні-лютому індексація не нараховується; березень 101,4%, 170х0,4:100=0,68грн.; квітень 101,3%, 170х0,3:100=0,51грн.; в травні-грудні індексація не нараховується).

В 2012 та 2013 роках індексація не нараховується.

В 2014 році сума індексації становить 21,25 грн. (в січні-лютому індексація не нараховується; березень 102,2%, 170х1,2:100=2,04грн.; квітень 103,3%, 170х2,3:100=3,91грн; травень 103,8%, 170х2,8:100=4,76грн.; в червні-серпні індексація не нараховується; вересень 102,9%, 170х1,9:100=3,23грн.; жовтень 102,4%, 170х1,4:100=2,38грн.; листопад 101,9%, 170х0,9:100=1,53грн.; грудень 103%, 170х2:100=3,40грн.).

В 2015 році сума індексації становить 55,59 грн. (січень 103,1%, 170х2,1:100=3,57грн.; лютий 105,3%, 170х4,3:100=7,31грн.; березень110,8%, 170х9,8:100=16,66грн.; квітень 114%, 170х13:100=22,10грн.; травень 102,2%, 170х1,2:100=2,04грн.; в червні-серпні індексація не нараховується; вересень 102,3%, 170х1,3:100=1,95грн.; листопад 102%, 170х1:100=1,70грн.; в грудні індексація не нараховується).

В 2016 році сума індексації становить 0,85 грн. (квітень 103,5%, 170х0,5:100=0,85 грн.).

В 2017 році індексація не нараховується.

Загальна сума індексації аліментів, визначених в твердій грошовій формі, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, становить 179,52 грн.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати.

Так, позивачкою були заявлені позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 205 135,62грн., які були оплачені судовим збором в сумі 2 051,37грн.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 26 061,47грн. (25 881,95грн. + 179,52грн.), що становить 12,7 % (26 061,47грн. х 100% : 205 135,62грн). Сума судового збору пропорційно задоволеним вимогам становить 260,52грн. (2051,37грн. : 12,7% х 100%).

Однак, враховуючи, що згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за позовні вимоги майнового характеру не може бути меншим 0,4% (640,00грн.) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00грн.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.180,184,195,196 СК України, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215,224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 Валентинівни - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.06.1968р.н., РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 25881,95 грн., індексацію аліментів в сумі 179,52 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а всього 26 701,47грн. (двадцять шість тисяч сімсот одна гривня 47 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою, поданою відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А.Мурашова

20.09.2017