Провадження 2/127/5774/17
У Х В А Л А

09 жовтня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на гараж,

в с т а н о в и в:

06.10.2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на гараж, загальною площею 15,2 кв.м., що біля будинку АДРЕСА_1

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва» № 6 від 30.03.2012 року право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі, особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Однак, позивачем не зазначено та документально не підтверджено, на якій підставі він будував спірний гараж на земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_1, не надано відповідної містобудівної документації, отриманої до початку виконання будівельних робіт тощо.

Згідно п. 9 зазначеної постанови, спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв'язку з цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивач не зазначає про звернення до відповідного державного органу про прийняття об'єкта до експлуатації та при цьому не посилається на відповідний доказ.

Все вищевикладене є недоліками даного позову, які позивачеві слід усунути.

Крім того, відповідно до вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» документ про сплату судового збору повинен подаватись суду тільки в оригіналі, копії документів про оплату судового збору не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Станом на 09.10.2017 року даних про зарахування (поєднання) судового збору до Державного казначейства згідно ОСК немає.

Відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин позов слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 119 - 121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на гараж залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали, роз'яснивши, що в разі невиконання вимоги суду в установлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: