Справа № 363/1396/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/2255/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 14.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з вище вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2007 року проживала однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, а весінньо-літній період в будинку № 73 по 5-й лінії в садівницькому товаристві «Каскад».

27 жовтня 2015 року ОСОБА_5 помер.

Зазначила, що протягом усього часу їхнього спільного проживання, вони були повязані побутом, разом будували та облаштовували житло, у них був спільний бюджет, разом проводили своє дозвілля та відпочинок, за рахунок спільних заощаджень та плодів спільної праці відкрили на імя ОСОБА_5 депозитний рахунок в «ОСОБА_6 банк Аваль», на якому, на час смерті ОСОБА_5 зберігалося 501967, 58 грн.

За таких обставин, ОСОБА_2 просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сімєю, як чоловіка та жінки, без шлюбу, визнати обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошові кошти на депозитному рахунку № 43, відкритому в «ОСОБА_6 Аваль» на імя ОСОБА_5, залишок коштів на якому становить 501967,58 грн. та визнати за мною право власності на 1/2 частину цього вкладу, стягнути солідарно з відповідачів на її користь витрати, повязані із похованням ОСОБА_5 в розмірі 18288,50 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначила, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року є необґрунтованим та необєктивним, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2015 року помер ОСОБА_5

З довідки, виданої КПЖ і КГ Вишгородської міської ради Київської області від 28 жовтня 2015 року № 287 вбачається, що ОСОБА_2 провела захоронення ОСОБА_5 на Вишгородському міському кладовищі за свої кошти.

В довідці, виданій Обєднанням садівницьких товариств «КАСКАД» від 06 лютого 2016 року № 9 вказано, що ОСОБА_2 в період з 2007 року і по даний час проживає і проживала разом з ОСОБА_5 чоловіком (цивільним) та вели спільну господарську діяльність до 27 жовтня 2015 року на своїй дачній ділянці СТ «КАСКАД» в с. Хотянівка, Вишгородського району СТ «Енергетик», заборгованостей не має.

11 листопада 2015 року депутатом Вишгородської міської ради Київської області ОСОБА_7 був складений акт № 259 в підтвердження того, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 з 2000 року до самої смерті чоловіка.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримувала матеріальну допомогу на поховання ОСОБА_5 у філії «КАСКАД Київських ГЕС і ГАЕС» у розмірі 2 171 грн. та в Управлінні Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області у розмірі 9 618 грн.

Судом також встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також того, що кошти які, перебувають на депозитному рахунку відкритому на імя померлого є спільним майном сторін, що проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, які підлягають поділу між сторонами в рівних частках, ОСОБА_2 просила взяти до уваги фотографії про спільне провеждення часу та відпочинку з ОСОБА_5, довідку, видану КПЖ і КГ Вишгородської міської ради Київської області від 28 жовтня 2015 року № 287 та довідку, видану Обєднанням садівницьких товариств «КАСКАД», а також акт депутата, які не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, так як ними не підтверджується факт того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 склалися відносини, які притаманні подружжю, також, вказані обставини не підтвердили допитані в суді першої інстианції і свідки, хоча, сторонами в судовому засіданні не заперечувалося те, що позивач та ОСОБА_5 спільно проводили час, виїжджали з метою відпочинку на природу, мали спільних знайомих і друзів.

Правова позиція ОСОБА_2 ґрунтується на положеннях ст. 74 СК України (якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними), відповідних положеннях ст. ст. 60 - 61, 65 СК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ст. 74 СК України вказано, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм закону, дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як стаття 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Належних і допустимих доказів ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї ОСОБА_2 не надано. Обставини ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї, належними і допустимими доказами також не доведені.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує думку суду першої інстанції про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Так як Вишгородський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: