Справа №345/2698/17
Провадження № 2/345/1337/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, суд

в с т а н о в и в :

що позивач ОСОБА_1 являється власником 5/6 частин будинкововолодіння, що знаходиться в м.Калуші по вул.О.Пчілки, 89, Івано-Франківської області.

2/6 частин зазначеного будинковолодіння належить позивачу на підставі договору дарування частин домоволодіння, укладеного 10.09.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як дарувальниками та позивачем, як обдарованим, а ? частина даного домоволодіння належить позивачу на підставі договору дарування частини домоволодіння, укладеного 15.04.2008 року між ОСОБА_5 дарувальником та позивачем, як обдарованим.

На даний час позивач фактично володіє цілим будинковолодінням, хоча документально на даний час 1/6 частина зазначеного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить громадянину США ОСОБА_6, який являється рідним братом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і всі вони троє були спадкоємцями свого батька ОСОБА_7 померлого 11.03.1983 року.

На момент досягнення домовленостей між позивачем та ОСОБА_6 щодо дарування позивачу 1/6 частини вказаного домоволодіння та видачі для цієї мети довіреності, позивач зі згоди ОСОБА_6 заяйняв належну йому частину даного домоволодіння.

Незважаючи на те, що договір дарування 1/6 частини зазначеного домоволодіння належним чином не оформлений, на підставі вказаного усного договору позивач добросовісно заволодів належною ОСОБА_6 1/6 частиною домоволодіння, що в м.Калуші по вул.О.Пчілки,89 і продовжує нею безперервно та відкрито володіти на даний час.

У звязку з із-за відсутності документа власності, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому з даним позовом звернувся до суду.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. У заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач в справі, ОСОБА_1 є власником 6/6 частин частин будинкововолодіння, що знаходиться в м.Калуші по вул.О.Пчілки, 89, Івано-Франківської області.

2/6 частин зазначеного будинковолодіння належить позивачу на підставі договору дарування частин домоволодіння, укладеного 10.09.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як дарувальниками та позивачем, як обдарованим, а ? частина даного домоволодіння належить позивачу на підставі договору дарування частини домоволодіння, укладеного 15.04.2008 року між ОСОБА_5 дарувальником та позивачем, як обдарованим (а.с.8,9).

В судовому засідання також встановлено, що на момент досягнення домовленостей між позивачем та ОСОБА_6 щодо дарування позивачу 1/6 частини вказаного домоволодіння та видачі для цієї мети довіреності, позивач зі згоди ОСОБА_6 заяйнияв належну йому частину даного домоволодіння.

Незважаючи на те, що договір дарування 1/6 частини зазначеного домоволодіння належним чином не оформлений, на підставі вказаного усного договору позивач добросовісно заволодів належною ОСОБА_6 1/6 частиною домоволодіння, що в м.Калуші по вул.О.Пчілки,89 і продовжує нею безперервно та відкрито володіти на даний час.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Колена особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (наБувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за надувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за надувальною давністю на нерухоме майно надувається за рішенням суду.

Відповідно до п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України а також з частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за надувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі впливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Із вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на 1/6 частину домоволодіння, що знаходиться в м.Калуші по вул.О.Пчілки,89, Івано-Франківської області.

На підставі ст. ст. 328, 344 ЦК України, п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав», та керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинковолодіння, що знаходиться в м.Калуші по вул.О.Пчілки,89, Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного сулу Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Головуючий: