Справа № 361/7444/16-ц
Провадження № 2/361/855/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

27 вересня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Чуксіну В.В.,

розглянувши в місті Бровари в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної споживачу, -

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 8960грн. і моральну шкоду 7000грн. з підстав порушення його прав як споживача послуги по перевезенню в громадському транспорті. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він є інвалідом 2 групи, 19.01.2015р. отримав довідку про статус інваліда, 11.02.2015р. отримав пенсійне посвідчення, і мав право на безоплатний проїзд у громадському транспорті. Проживав у місті Києві, його співмешканка проживала у селі ОСОБА_1, тому він щоденно з 20.01.2015р. по 31.08.2015р. їздив в село ОСОБА_1 на автобусі маршрутом Київ Фрунзівка, Київ ОСОБА_1, які належать відповідачу ФОП ОСОБА_2, і щоразу йому водії автобуса відмовляли у безплатному проїзді, вимагали сплачувати за проїзд; такими порушеннями його прав йому завдано моральну шкоду, яка повинна бути йому стягнута за статтею 23 ЦК України; крім того , він на проїзд вимушений був сплачувати щодня (224дні) по 20грн. в кожну сторону, тому просить дані матеріальні збитки стягнути з відповідача на його користь. З даного приводу він звертався зі скаргою до Управління Укртрансінспекції, і відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог закону і зокрема, порушення його права на безплатний проїзд.

Відповідач і третя особа не з,явились в судове засідання, не подали письмових пояснень, заперечень, заяви про визнання позову. Відповідачу і третій особі неодноразово направлялись рекомендовані листи з повідомленням про розгляд справи, які повертались без вручення адресатам за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Тому судом ухвалено справу розглянути заочно, згідно ст.224 ЦПК.

Позивач на підтвердження позовних вимог подав суду такі докази:

Згідно даним паспорту він є особою, 1.02.1982р.н., зареєстрований з 12.10.1998р. на постійне місце проживання в Антрацитівському районі Луганської області, с. Кріпенське.

Згідно довідки ПФУ ОСОБА_1 перебуває на обліку , отримує пенсію по інвалідності 2 групи , пенсія призначена з 5.08.2014р. по 31.08.2015р.;

Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, посвідчення видано 11.02.2015р., строк дії до 31.08.2015р.;

Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню, посвідчення видано 15.09.2015р., строк дії до 1.09.2016р.;

Згідно відповіді Управління Укртрансінспекції у Київській області від 20.08.2015р. ОСОБА_4 на його звернення щодо безпідставної відмови у пільговому перевезенні по маршруту Київ Фрунзівка - в ході перевірки звернення був перевірений транспортний засіб, що належить ПП ОСОБА_2, водій ОСОБА_3, який під час здійснення регулярних пасажирських перевезень безпідставно відмовив в пільговому перевезенні пасажиру, за фактами виявлення порушень на водія складено протокол про адмінправопорушення за ст.133 КУпАП.

Згідно відповіді ОСОБА_4 Мінсоцполітики від 27.08.2015р. позивачу були розяснені його права та пільги, зокрема про пільгу , передбачену ст.38-1 Закону « Про основи соціальної захищеності інвалідів і Україні», та ст. 37 Закону «Про автомобільний транспорт» .

Згідно відповіді ОСОБА_4 Управління інфраструктури Київської ОДА від 15.02.2015р. за результатами розгляду звернення щодо незадовільної організації пасажирських перевезень на приміському маршруті загального користування «Рудня-Київ АС Дарниця», управління зобовязало перевізника ФОП ОСОБА_2 вжити заходів реагування по даному випадку та покращити якість обслуговування пасажирів на маршруті, перевізника зобовязано проконтролювати виконання робочих обовязків водія , а саме провести позаплановий інструктаж з водіями щодо дотримання вимог закону та культури обслуговування пасажирів та правил надання послуг пасажирського транспорту.

Згідно відповіді на запит представника позивача з Київського межрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 9.09.2016р. управління повідомило, що стосовно громадянина ОСОБА_4 перевірки не проводилось та протоколи про адмін.. правопорушення за ст.133 КУпАП не складались.

Позивачем (його представником) подано у якості доказів чотири квитки на проїзд з такими зазначеними реквізитами: «мінтрансзв,язку України, маршрутне таксі, ФОПМ» з номерами: 011103 вартістю 9грн, 01411 вартістю 6грн., 007305 вартістю 11грн., 007304 вартістю 11грн.

Судом за клопотанням позивача та його представника витребувано відомості з Управління Укртрансбезпеки:

Протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.2015р., місце складення с. Фрунзівка, складено Управлінням Укртрансбезпеки в Київській області відносно ОСОБА_3, місце роботи ІФОП ОСОБА_2, фабула: в с. Фрунзівка о 14-10 водій безпідставно відмовив в пільговому перевезенні пасажира на маршруті Фрунзівка- Київ, ч/з ОСОБА_4, чим порушено вимоги п.7 ст.133-1 КУпАП;

Постанова №023447 від 17.08.2015р. , якою ОСОБА_3 притягнуто до адмін.. відповідальності за вказане у протоколі правопорушення безпідставну відмову у пільговому перевезенні пасажиру.

Статтею 38-1 Закону « Про основи соціальної захищеності інвалідів і Україні» передбачено, що інваліди першої та другої групи мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті, крім таксі.

Статтею 37 Закону «Про автомобільний транспорт» передбачено, що пільгові перевезення пасажирів, забезпечують автомобільні перевізники які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільним перевізникам , які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятись від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на якість (п.2) та безпеку (п.3) споживчого товару, на відшкодування матеріальної і моральної шкоди (п.5), на звернення за захистом до суду (п.6).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 16 ЦКУ моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, прямо передбачених законом або умовами договору.

Законом України «Про захист прав споживачів» відшкодування моральної шкоди передбачено у випадках пошкодження здоров'я.

Не оспорюючи права позивача на пільговий проїзд у пасажирському громадському транспорті місцевого сполучення, при розгляді даної справи суд виходить з того, що згідно ст.ст.10,11 ЦПК України - суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підстав поданих сторонами доказів, виходячи з принципу диспозитивності і рівності сторін перед судом. Згідно ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених у ст.61 ЦПК, тобто крім випадків, коли обставини визнані другою стороною, або є загальновідомими, або встановлені постановою про притягнення до адмін. відповідальності чи вироком суду, або рішенням у спорі між тими ж сторонами.

Таким чином, ЦПК України покладає на позивача обовязок довести обставини, на які він посилається, шляхом подання суду доказів, які передбачені ст.ст. 57- 66 ЦПК України.

За позовом про відшкодування заподіяної шкоди позивач повинен довести:

1)сам факт заподіяння йому шкоди : майнової або моральної;

2)у разі понесення матеріальних збитків (шкоди)- розмір таких збитків (шкоди);

3)той факт, що шкоду (збитки) заподіяно саме відповідачем, (або особою, за яку відповідач за законом несе відповідальність);

Поданими доказами позивач не довів жодної з зазначених складових, які б давали підстави для покладення відповідальності на відповідача;

позивач не довів факту заподіяння йому майнової чи моральної шкоди;

зокрема, позивач не довів того факту, що він дійсно користувався проїздом саме на вказаному ним маршруті і що він користувався саме послугами відповідача; надані ним чотири квитки не доказують вказаних обставин, оскільки в них відсутні будь-які відомості, які б могли ідентифікувати перевізника;

позивач не довів, що він поніс збитки у вказаній ним сумі; з наданих чотирьох квитків на загальну суму 37грн. не є доказом вказаних позивачем збитків;

позивач не довів того факту, що вказані збитки йому заподіяно відповідачем або його працівником. Сам факт звернення позивача до різних установ не доказує заподіяння йому шкоди відповідачем, - у даному випадку не доказує жодного факту відмови позивачу у безплатному проїзді на маршруті саме відповідачем або його водієм. Постанова про притягнення до адмін.відповідальності водія ОСОБА_3 не містить будь-яких відомостей стосовно того, що водій притягався до відповідальності за відмову у безплатному перевезенні саме позивачу ОСОБА_4;

позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди і що така шкода заподіяна йому відповідачем чи його водієм.

Таким чином, виходячи з наданих доказів, розглядаючи справу лише на підставі поданих доказів - відповідно до ст.11 ЦПК, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, як необґрунтованого.

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 23 ЦК України, ст. 10,11,60,61 , 213, 214, 218,224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, у разі проголошення рішення у його відсутності - з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Селезньова