Номер провадження 2/754/413/17
Справа №754/7693/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю секретаря Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 240688Га/14-к-03 від 27.09.2014 року, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов»язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_5, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

14.07.2015 року сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_4, яким керував відповідач ОСОБА_1, в результаті чого було пошкоджено застрахований автомобіль, належний ОСОБА_3

У зв»язку з ДТП, розрахунку страхового відшкодування, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_5, в результаті його пошкодження в ДТП, склала 46 162,15 грн. Згідно з умовами договору страхування, на підставі страхового акту № 1.003.15.10315/VESKO16488, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів, витрати на ремонт автомобіля у вказаному розмірі було перераховано страховою компанією на рахунок станції технічного обслуговування.

Позивач вказує на те, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постановою Оболонського районного суду м.Києва визнано відповідача ОСОБА_1 Крім того, у довідці по даному факту ДТП також зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Як зазначає позивач, враховуючи умови полісу № АІ/7587809, ПАТ «СК «УСГ» сплатило на користь АТ «СК АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком, виходячи із розміру завданих збитків, розрахованих з врахуванням вартості коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, тобто у сумі 27 870,44 грн. Таким чином, залишок невідшкодованої суми складає 18 291,17 грн. Отже, на думку позивача, до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування завданих збитків на вказану суму. Для врегулювання спору в досудовому порядку відповідачу було направлено рекомендований лист вих. № ЛВ0020376 від 11.02.2016 року з вимогою перерахувати суму боргу, однак лист повернувся відправнику в зв`язку з неотриманням відповідачем.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача суму в розмірі 18 291,17 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача Кравченко Р.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. При цьому зазначив, що оскільки власник автомобіля «Toyota FJ Cruiser» ОСОБА_5 27.11.2014 року уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів з ПрАТ «СК «УСГ», то, після відшкодування ОСОБА_2 вартості ремонту автомобіля у розмірі 46 162,15 грн., позивач звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з регресною вимогою про компенсацію відшкодованої суми. Але ПрАТ «СК «УСГ» перерахувало позивачу лише 27 870,44 грн. в зв»язку з тим, що компенсація ремонту автомобіля ОСОБА_2 була розрахована без врахування зносу запчастин відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач зазначає про те, що з урахуванням положень ст.1194 ЦК України в даному випадку не йде мова про недостатність страхової виплати, яку здійснило ПрАТ «СК «УСГ» для повного відшкодування завданої ним (відповідачем) шкоди. ПрАТ «СК «УСГ» здійснило повне відшкодування завданої шкоди відповідно до розрахунків, здійснених ним відповідно до вимог чинного законодавства. У листі-відповіді позивачу від 28.12.2015 року ПрАТ «СК «УСГ» жодним чином не вказує, що сплата позивачу лише 27 870,44 грн. є частковим чи неповним відшкодуванням шкоди. Відповідач підкреслив, що позивач жодним чином не оспорює висновки та розрахунки ПрАТ «СК «УСГ», згідно яких лише 27 870,44 грн. витрат позивача підлягають компенсації. Крім того, відповідач вважає, що оскільки він не дає згоди на особисте відшкодування шкоди, то завдана ОСОБА_3 шкода підлягає відшкодуванню ПрАТ «СК «УСГ» у межах передбаченого договорами страхування від 27.11.2014 року страхового відшкодування, яке становить 175 000,00 грн.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «УСГ», будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши суду письмові заперечення на позовну заяву, а також заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність.

В своїх письмових запереченнях представник третьої особи вказує на те, що 22.04.2015 року ТзДВ «СТ «Домінанта» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 34840, 59 грн., що було розраховано і виплачено в строки і в порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чим виконало зобов»язання перед позивачем в повному обсязі.

Як вказує представник третьої особи в письмових поясненнях, 27.11.2014 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7587809, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4. Також, 27.11.2014 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 97-2840/14-00256, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

14.05.2015 року сталась ДТП за участю транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, та транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_2

17.05.2015 року до ПрАТ «СК «УСГ» звернувся ОСОБА_1 та отримав оригінал заяви про настання страхового випадку, а також пояснення про обставини ДТП для підпису страхувальником ОСОБА_7

06.11.2015 року до ПрАТ «СК «УСГ» звернувся позивач з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно наданого АТ «СК «АХА Страхування» акту огляду транспортного засобу від 23.07.2015 року були присутні пошкодження, які не відносяться до даної ДТП, а саме: деформація переднього лівого крила, вм»ятина на панелі даху, скол вітрового скла.

Згідно норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 53,10 %. Таким чином, на думку представника третьої особи, згідно рахунку-фактури № С-00073992 від 26.07.2015 року, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_5, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягає заміні, складає 28 870,98 грн., а тому, розрахунок страхового відшкодування має наступний вигляд: 28 870, 98 грн. - 1000,00 грн. (франшиза) = 27 870,98 грн.

Як зазначив представник відповідача, 29.12.2015 року ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 27 870,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23639. Таким чином, представник третьої особи стверджує, що ПрАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання за укладеним полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7587809 в повному обсязі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 15.09.2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 240688Га/14-к-03, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов»язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_5 (а.с.5-12).

14.07.2015 року приблизно о 20.33 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4, по пр-ту Героїв Сталінграду, 53-Б в м.Києві, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 28.09.2015 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.24, 25, 26).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована на підставі договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7587809, укладеного 27.11.2014 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.63).

Також, 27.11.2014 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 97-2840/14-00256, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (а.с.64).

23.07.2015 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся ПрАТ «СК АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.13-16).

Відповідно до рахунку-фактури № С-00073992 від 26.07.20145 року ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_5, становить 47 029,36 коп. (а.с.34).

Згідно страхового акту № 1.003.15.10315/VESKO16488 від 28.07.2015 року та розрахунку до нього, сума відшкодування становить 46 162,15 грн., яка перерахована ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД» 29.07.2015 року згідно платіжного доручення № 187 306 (а.с.35, 36, 37).

Листом від 03.11.2015 року вих. № 9141/18/ЦВ ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 46 162,15 грн. (а.с.84).

Відповідно до розрахунку фізичного зносу автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_5, ПрАТ «СК «УСГ» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 27 870,98 грн. згідно платіжного доручення № 23639 від 29.12.2015 року, про що попередньо повідомило позивача листом від 28.12.2015 року (а.с.85, 89, 90).

Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що ПрАТ «СК «УСГ» в рахунок відшкодування страхової виплати сплачено лише 27 870,98 грн., а тому стягненню підлягає сума в розмірі 18 291, 17 грн.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з огляду на наступне.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, згідно п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 даного ЗУ визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.29 вищевказаного ЗУ, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як зазначив представник позивача, в даному випадку виникла колізія, пов`язана з укладеними між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7 договорами страхування, а саме: за договором ОСАГО страхова компанія винної особи має право на вирахування фізичного зносу, а за договором КАСКО страхова компанія виплачує страхове відшкодування без вирахування фізичного зносу.

Так, дійсно, відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-2840/14-00256 від 27.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «УСГ» не встановлено право страховика на виплату страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу, а тому страхове відшкодування підлягає сплаті в повному обсязі згідно фактичних витрат на ремонт автомобіля.

Проаналізувавши умови договорів страхування, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми несплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 291, 17 грн., як різниці, що виникла внаслідок застосування третьою особою коефіцієнту фізичного зносу, оскільки вважає, що зазначена сума підлягає сплаті ПрАТ «СК «УСГ» за умовами договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-2840/14-00256 від 27.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «УСГ». При цьому суд вважає, що часткова сплата ПрАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування згідно договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7587809, укладеного 27.11.2014 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_7, не звільняє ПрАТ «СК «УСГ» від виконання зобов»язань за договором № 97-2840/14-00256 від 27.11.2014 року, а тому звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним.

Крім того, суд критично ставиться до розрахунку фізичного зносу автомобіля, на підставі якого зазначений коефіцієнт визначено у розмірі 53,10 % (а.с.85), оскільки у даному розрахунку ціна КТЗ, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації, визначено за інформацією «інтернет-ресурсу» без конкретизації такого ресурсу. Крім того, даний розрахунок виконано згідно аналогу, що також дає підстави для сумніву у його правильності. Також, даний розрахунок не містить підпису особи, що його виконала, а тому не може бути врахований як такий, що неналежно оформлений.

Наведене дає підстави для сумніву у правильності визначення як вартості автомобіля, так і коефіцієнту його фізичного зносу, і, як наслідок, у правильності та обґрунтованості розрахунку суми страхового відшкодування, здійсненого ПрАТ «СК «УСГ».

При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10, 60, 74, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя