Провадження № 2/742/1282/17
Єдиний унікальний № 742/2560/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Бездідько В.М.,

при секретарі : Хотінь Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між подружжям в натурі. Просить, визанати за нею 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки визнав та при цьому зазначив, що дійсно під час шлюбу з позивачкою ними був придбаний житловий будинок в АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З 04 червня 2004 року сторони, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 16 червня 2017 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили 27 червня2017 року.

За час перебування в шлюбі було придбано на ім'я відповідача ОСОБА_3 житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 20 лютого 2008 року , посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л.Л. , що підтверджується інформацією наданою КП «Прилуцьке МБТІ» № 1499 від 09.08.2017 року

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Крім того згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України), житловий будинок належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Незважаючи на той факт, що вищевказаний житловий будинок був зареєстрований лише на ім'я відповідача (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві на спільний житловий будинок не визначені.

Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу , за відплатною цивільно-правововою угодою купівлі-продажу, набуто у власність нерухоме майно: 20.02.2008 року на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, який відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме та рухоме майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1 ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При встановлених обставинах, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заявлених вимог про стягнення судових витрат, суд приходить до наступних висновків:

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До витрат пов»язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З розрахункової квитанції серії ААБА №480812 від 28.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 . згідно умов укладено з адвокатом ОСОБА_1 договору про надання юридичних послуг №12 сплачено 4200,00 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1816 грн 42 коп. та витрати на правову допомогу витрати на правову допомогу в розмірі 4200 грн., а всього 6016 грн. 42 коп.

На підставі викладеного та керуючись п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 365, 368-370, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213,215, 224-229 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі: судовий збір у розмірі 1816 грн 42 коп. та витрати на правову допомогу витрати на правову допомогу в розмірі 4200 грн., а всього 6016 грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.М. Бездідько