Справа №339/247/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул. Б.Хмельницького,85 в с. Підбереж Болехівської міської ради, як спадкове майно за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 12.02.2016року і разом з її чоловіком ОСОБА_2 згідно правовстановлюючих документів набули право спільної сумісної власності на вказане майно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на час смерті спадкодавця і по даний час вона проживає у даному будинковолодінню та вважається такою, що прийняли спадщину.

Але коли звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, то отримала відмову через те, що при оформленні свідоцтва про право власності на вказане будинковолодіння на батька та її чоловіка не визначені частки.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та вказала, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, оскільки мати від спадщини відмовилася, подавши в нотаріальну контору заяву, а після того 23.12.2016року померла. Оскільки батько та її чоловік разом збудували вказаний будинок, то їх частки є рівними .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та вказав, що він разом з померлим ОСОБА_3 спільно за власні кошти здійснили будівництво вказаного житлового будинку та за ними визнано право спільної сумісної власності на це будинковолодіння, а тому їх частки є рівними (по 1/2 частині).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом розгляду справи є будинковолодіння по вул. Б.Хмельницького,85 в с. Підбереж.

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1988 році .

Як ствердили сторони та свідчать матеріали справи, його будівництво здійснювалося ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за спільні кошти на законних підставах і згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане будинковолодіння є їх спільною сумісною власністю.

Законом, а саме положеннями ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, суд визнав, що ОСОБА_3 був співвласником 1/2 частки даного будинку і після його смерті, яка настала 12.02.2016року, такий входить до складу спадкового майна.

Правове регулювання спадкування частки у праві спільної сумісної власності визначено ст.1226 ЦК України , де зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

ОСОБА_3, будучи суб"ектом права сільної сумісної власності таким правом скористався, оскільки за життя склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Підберезької сільської ради, за яким заповів все своє майно дочці ОСОБА_1 і водночас дружині ОСОБА_2

Як зазначено в ст.1216 ЦК УКраїни спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК УКраїни спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК строк.

Встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 з ним були зареєстровані на проживання та проживали в одному ІНФОРМАЦІЯ_1, як позивач, так і відповідач, що підтверджено довідкою сільської ради на а.с.21.

Окрім того, позивач протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, зокрема, 17 серпня 2016року, подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с.13). В той час, як її мати ОСОБА_4, дружина померлого ОСОБА_3 , відмовилась від спадщини, подавши заяву 17.08.2016року про відмову від спадщини в користь позивача ( а.с.12).

Таким чином, позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька і вона належить їй з часу відкриття спадщини.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено через те, що свідоцтві про право власності на майно не вказана частка, яка належала її батьку, як спадкодавцю. (а.с.14).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування.

Відповідно, для захисту свого права власності самого по собі визначення часток недостатньо, тому позивач правомірно заявила вимогу про визнання права власності на успадковану частку померлого, як співвласника спільного майна .

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається з: житлового будинку "А", стайні "Б", літньої кухні "В", стодоли Г", погребу"Д", шопи "Е", комори"Є", криниці , воріт, огорожі.

Відтак, частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності навказане будинковолодіння становила ? частину, а тому за позивачем, як спадкоємцем за заповітом після смертв ОСОБА_3 , слід визнати право власності на вказану частку.

На підставі наведеного, ст. 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК, керуючись ст. 214,215 ЦПК суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння №85 по вулиці Хмельницького в с.Підбереж Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається із житлового будинку "А", стайні "Б", літньої кухні "В", стодоли Г", погребу"Д", шопи "Е", комори"Є", криниці , воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.