Справа № 266/1314/17
Провадження № 2/266/591/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Дяченко Д.О., при секретарі Сологуб Т.В., за участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом до ОСОБА_4 В обґрунтування позову зазначила, що з 06.06.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. З грудня 2016 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, отримуючи дохід від закордонних рейсів як моряк. Просила стягнути з відповідача аліменти на щомісячне утримання дитини у розмірі 25 відсотків від всіх видів доходів відповідача щомісячно з 21.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її користь аліменти на її утримання в розмірі 25 відсотків від всіх видів доходів відповідача щомісячно починаючи з 21.12.2016 року та до досягнення сином трьох років. В подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на щомісячне утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно з 21.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 доходів від всіх видів доходів відповідача щомісячно починаючи з 21.12.2016 року та до досягнення сином трьох років

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення у відповідності до заявлених позовних вимог Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, про дату та час розгляду справи його було повідомлено у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вони визнають позовні вимоги частково, оскільки судом не встановлена реальна заробітна плати відповідача, то він може виплачувати аліменти в сумі 1500 гривень щомісячно на утримання сина та 1000 гривень на утримання позивачки, оскільки він на даний час не працює та не має постійного заробітку.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015 року по 06.09.2017 ріку.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІНО № 694240, виданого 05 січня 2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 05, згідно якого ОСОБА_6 народився 25 грудня 2015 року, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У судовому засіданні не заперечувався той факт, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матірю, ОСОБА_3

Згідно ст. ст. 141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Як визначено в ч.3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положення вказаних норм деталізовано в ч.4 ст. 2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобовязань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі.

За даних обставин, враховуючи матеріальний стан відповідача, а також часткове визнання ним позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Оскільки позивачем та її представником докази щодо вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача з грудня 2016 року суду не надані, то суд відповідно до ч.1 ст. 191 СК України призначає аліменти з моменту звернення до суду.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_4 має працездатний вік, інших осіб на його утриманні не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 05.04.2017 р. і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку.

Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 84,85, 180, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 79, 88, 208-209, 213, 214, 215-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 25 % від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 05.04.2017 року і до повноліття дитини (25 грудня 2033 року), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), аліменти на користь та утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2) у розмірі 15 % від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_6, трьох років, тобто до 25 грудня 2018 року, починаючи утримання з 05.04.2017 року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції ,шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Д`яченко Д. О.