Справа № 500/30/17
Провадження № 2/500/1343/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя: Грубіян Л.І.,

при секретарі: Івановій Л.П.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_5, про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 у вересні 2011 року разом із сином ОСОБА_4, виїхали із будинку АДРЕСА_2 на інше місце проживання, а 30.01.2012 року був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

29.10.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, розташованого за адресою провул. АДРЕСА_3

16.03.2017 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винеено рішення про припинення за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 та право власності на земельну ділянку площею 0,0722 гектари за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності відповідача.

Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 01.05.2004 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? части домоволодіння АДРЕСА_5 а також права власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_8, загальною площею 0,045 га (а.с. 27).

На підставі договору дарування від 08.06.2005 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-953 ОСОБА_1 прийняв в дар ? будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_6 на земельній ділянці 450 кв. метрів ( а.с. 26).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 11.07.2005 року за № 7737968, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування /ВСС № 026420/08.06.2005/ (а.с.28).

12.02.2010 року ОСОБА_1 уклав договір з ОСОБА_6 про дарування житлового будинку АДРЕСА_9

10.03.2010 року між вказаними сторонами був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_10

З вересня 2011 року відповідачка ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 виїхали з будинку АДРЕСА_11 на інше місце проживання.

30.01.2012 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, зареєстрований 03.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 189, було розірвано (а.с. 29).

29.10.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними (а.с. 3 - 4).

16.03.2017 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винеено рішення про припинення за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_12 та право власності на земельну ділянку площею 0,0722 гектари за вказаною адресою (а.с. 43).

Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, розташованому за адресою: АДРЕСА_13 а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.16,316,317,319,321,358,383,405 ЦК України, ст.ст.10,11,58-61,208,209,212-215,218,222,224-226 ЦПК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_13.

Вказане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку: ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_13.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.І. Грубіян