Справа № 520/6792/17
Провадження № 2/520/7889/17
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Луняченка В.О.,
при секретарі - Нефедової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
12.06.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2014 року до досягнення ним повноліття.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю, а також не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про день місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ст. 224,225 ЦПК України зі згоди позивача, Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що сторони, з 16.12.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.03.2014 року. Від даного шлюбу у сторін 29.01.2004 року народився син ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження останнього серії 1-ЖД №183292 виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м.Одесі, де батьком дитини зазначений ОСОБА_2. На даний час син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сини в добровільному порядку надавав до жовтян 2014 року, а на даний час не надає та самоусунувся від виконання батьківських обовязків.
У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.
При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України наголошує на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш, як за три роки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017р.» встановлений прожитковим мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.
Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, з урахуванням матеріального положення обох сторін та законодавства про виконавче провадження, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України, оскільки якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст. 10-11, 60, 88, 212-215,223-226, 294 ЦПК України, ст. 180, 182, 184 СК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 Васильовчиа, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.06.2017 року та до досягнення сином повноліття, тобто до 29.01.2022 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 Васильовчиа, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок грн. 00 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Суддя Луняченко В. О.