РІШЕННЯ

іменем України

"29" вересня 2017 р. 145/664/17

2/145/494/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальскої Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тиврівська державна нотаріальна контора,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 29.08.2010 р. помер її батько ОСОБА_4.

Її батькові на день смерті на праві приватної власності належало наступне нерухоме майно:

Житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Строїнці Тиврівського району Вінницької області на присадибній земельній ділянці по вулиці (30 років Перемоги) 30-річчя Перемоги, під №6, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності № 167, виданого виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради 01 липня 1990 року, на підставі рішення виконкому Тиврівської районної ради № 143 від 21 липня 1988 року - право власності зареєстроване у Тиврівському районному структурному підрозділі комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 09 серпня 2011 року, номер запису 163, в книзі 1, номер витягу 30911655, реєстраційний номер 34348507. Вартість спадкового майна складає 126 413 гривень 00 копійок.

Земельна ділянка площею 0.2500 гектара, для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий помер якої 02003008, в межах згідно з планом, яка розташована в селі Строїнці Тиврівського району Вінницької області по вулиці 30-річчя Перемоги, під № 6 та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 236748 виданого Строїнецькою сільською радою 14 березня 2005 року на підставі рішення 14 сесії 4 скликання Строїнецької сільської ради від 15 січня 2004 року. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 83. Вартість спадкового майна складає 31488 гривень.

Земельна ділянка площею 0,0323 гектара для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої 02003009, в межах згідно з планом, яка розташована в селі Строїнці Тиврівського району Вінницької області по вулиці 30-річчя Перемоги, під № 6 та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 236749, виданого Строїнецькою сільською радою 14 березня 2005 року, на підставі рішення 14 сесії 4 скликання Строїнецької сільської ради від 15 січня 2004 року. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84. Вартість спадкового майна складає 403 гривні.

Земельна ділянка площею 0,4283 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :01:005:0353, в межах згідно з планом, яка розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394173, виданого Тиврівською районною державною адміністрацію 01 листопада 2007 року, на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації від 20 червня 2007 року № 328. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 79. Вартість спадкового майна складає 4822 гривні 05 копійок.

Земельна ділянка №11 площею 3,2569 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :05:002:0006, в межах згідно з планом, яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 268125 виданого Управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі 23 червня 2008 року, на підставі свідоцтва про право па спадщину за законом, виданого ОСОБА_5, державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 07 грудня 2007 року за реєстровим № 1-1595. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 50. Вартість спадкового майна складає 34382 гривні.

Земельна ділянка площею 0,6967 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :01:005:0181 в межах згідно з планом, яка розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394029 виданого Тиврівською районною державною адміністрацію 01 листопада 2007 року, на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації від 20 червня 2007 року №328. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78. Вартість спадкового майна складає 15886 гривень 78 копійок.

Земельна ділянка № 206 площею 1,5630 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :06:006:0098 в межах згідно з планом, яка розташована на території Побережненської сільської ради, Вінницького району Вінницької області та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 950443 виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 10 травня 2007 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 23 січня 2007 року №30. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №08. Вартість спадкового майна складає 34382 гривні.

Спадкоємцями за законом її батька були: його дружина (її мати) ОСОБА_6, його син (її брат) ОСОБА_3 та його донька (вона) ОСОБА_1.

Вона та її брат - ОСОБА_3 у визначенні ЦК України строки до Тиврівської державної нотаріальної контори подали відповідні заяви про прийняття спадщини. Її мати - ОСОБА_6, відмовилася від прийняття спадщини на її користь.

З урахуванням вказаного вона, як донька померлого, успадкувала за законом 2/3 частики вище вказаного нерухомого майна (у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якого відмовилась дружина померлого - ОСОБА_4І.), а її брат -ОСОБА_3 1/3 частки майна.

Однак вважає, що її брат - ОСОБА_3 не має права на вказану спадщину, виходячи з наступного:

Її брат ще в 1982 році виїхав на постійне місце проживання до ОСОБА_7 Федерації. З того часу він фактично в Україну не приїздив. На даний час він є громадянином ОСОБА_7 Федерації, там працює, забезпечений житловою площею, має достатній заробіток.

Натомість, після досягнення її батьками похилого віку та вихід їх на пенсію, усі обов'язки по їх утриманню, догляду та фінансовій підтримці лягли виключно на неї.

Зокрема померлий ОСОБА_4 був особою похилого віку, часто хворів, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати, не міг вільно самостійно пересуватись та потребував постійної сторонньої допомоги. Її мати, дружина померлого, також була похилого віку і сама потребувала сторонньої допомоги, а тому не могла забезпечити належний і достатній догляд за батьком. Пенсії її батькові не вистачало аби забезпечити належне життя - і на ліки і на харчування і на обслуговування будинку. З урахуванням цього, доглядом ОСОБА_4, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалась виключно вона. Зокрема нею неслися витрати на лікування батька, на продукти харчування достатні для життя. Вона несла витрати на утримання будинку та прибудинкової території в придатному для проживання стані, що проявлялося як у фізичній праці, так і у фінансових витратах на придбання будівельних матеріалів, найму працівників для виконання необхідних робіт, які не могла виконати самостійно.

При настанні зимового періоду, коли вона фактично не мала фізичної можливості щотижня їздити до батьків аби їм допомагати, враховуючи те, що вони, у тому числі і померлий ОСОБА_4 не могли себе самостійно обходити, вона їх забирала за своїм місцем проживання в м. Вінниця, де усю зиму доглядала їх, забезпечувала як ліками так і продуктами харчування. Зокрема такі факти мали місце в 2009 - 2011 роках.

При перебуванні померлого ОСОБА_4 на лікуванні в медичних установах, вона повідомляла про це свого брата, вказувала йому на те, що грошей на лікування не вистачає, наголошувала, що не має такої можливості постійно доглядати за батьками, адже дохід в неї невеликий та й здоров'я не дозволяє. Вказувала брату на те, що можливим виходом із ситуації може бути найм доглядальниці для батьків, однак грошей на оплату праці в неї немає. Проте брат їй на це наголошував, що вона зобов'язана доглянути за батьками, так як проживає поряд з ними і за це вона успадкує їх майно. Він же на спадок претендувати не буде.

Після смерті батька, усі витрати на його поховання також понесла вона.

Про безпорадний стан ОСОБА_4 було відомо Відповідачу, який з 1982 року проживав в ОСОБА_7 Федерації. Проте він в останні роки не приїжджав до батьків в Україну і не мав наміру надавати їм будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, хоча мав достатній розмір заробітку, аби надати таку допомогу. Лише після смерті ОСОБА_4 відповідач приїхав в Україну та подав заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, з часу смерті ОСОБА_4 (2010) і по даний час Відповідач взагалі не з'являється в Україну і не приймає жодної участі в утриманні та розпорядженні спадковим майном, що також порушує її законні права та інтереси. Адже будинок в силу часу приходить в незадовільний стан, втрачає свою вартість і вона не має змоги його продати. Її брат же відповідає, що він не має наміру реєструвати у встановленому порядку право власності на свою частку спадкового майна, до України приїздити не планує та взагалі на дане спадкове майно не претендує.

Відповідач ОСОБА_8 про право па спадщину не отримував, право власності на спадкове майно у встановленому порядку не зареєстрував.

Згідно Довідки № 215 від 21 квітня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради, вона, ОСОБА_1, дійсно здійснювала одноосібно догляд понад п'ять років за своїм батьком ОСОБА_4, який помер 29.08.2010 р. та за матір'ю ОСОБА_6, яка померла 23.02.2011 р.

Відповідно до Довідки № 341 від 21.04.2017 виданої Комунальним закладом «Тиврівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Строїнецька АЗПСМ ОСОБА_1 знаходилася по догляду за хворим батьком ОСОБА_4 з 2005 року по 2010 рік, який перебував на диспансерному обліку в Строїнецькій АЗПСМ з приводу ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби з 1995 року та станом після перенесеного ГМКП в 2005 році. Хворий потребував стороннього нагляду.

Померлий ОСОБА_4 був людиною похилого віку, хворів на ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хвороби з 1995 року та після перенесеного ГМКП в 2005 році фактично не міг самостійно пересуватися у зв'язку з чим потребував стороннього догляду і допомоги.

Просить усунути ОСОБА_3 - громадянина ОСОБА_7 Федерації, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 Федерація, від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 померлого 29 серпня 2010 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримаи, просять їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявляється, хоч повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленнями про вручення судової повістки (а.с. 49, 54), заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Третя особа - представник Тиврівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоч повідомлений у встановленому законом порядку.

Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що вона жила по сусідству з ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_6, в них є син ОСОБА_11 і донька ОСОБА_1. Спочатку помер ОСОБА_4 в лікарні в смт. Тиврові від інсульту, а після його смерті ОСОБА_12 забрала маму до себе в м. Вінницю, де приблизно через рік вона померла. Їхній син ОСОБА_11 - військовий, навчався і проживає в Росії. Син приїжджав рідко, також приїжджав на похорон батька. Їхню маму також похоронили в с. Строїнцях, але чи приїжджав на поховання ОСОБА_3, вона не пам'ятає. Кілька років підряд на зиму ОСОБА_1 забирала обох батьків до себе додому, а літом привозила в село. ОСОБА_12 постійно надавала матеріальну допомогу батькам. ОСОБА_12 говорила їй, що похоронила батьків за свій рахунок.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що з 1999 року вона проживає в с. Строїнці, по вул. 30-річчя Перемоги, 10. Напроти неї через дорогу жили ОСОБА_4 і його дружина ОСОБА_14. В них було двоє дітей - дочка ОСОБА_12 проживає в м. Вінниці, а син ОСОБА_11 у 1999 році вже проживав в Росії. За цей період бачила його 4 рази, 2 рази він приїздив в гості без сім'ї, один раз на похорон батька також без сім'ї, а на похорон матері приїжджав з дружиною. У відпустку приїжджав приблизно на тиждень. Конфліктів між ними не було. За 2-3 роки до смерті батьки хворіли і ОСОБА_1 на зиму їх забирала в Вінницю. При ній на похорон матері ОСОБА_11 купив 2 ящики води. Чи надавав батькам він матеріальну допомогу, їй не відомо. Батьки хворіли, але інвалідності не мали.

Свідок ОСОБА_15 дала показання пр те, що вона дочка позивачки. Її дідусь і бабуся в останні роки свого життя хворіли, в діда був перенесений інсульт, а у баби хворі ноги. Вони з мамою їм постійно допомагали, на зиму забирали їх до себе. Коли її дядько ОСОБА_15 приїздив до діда на похорон, то приніс пакет води і говорив, що в нього важкий матеріальний стан і він не може допомогти грішми. Можливо ще щось давав, вона не пам'ятає. В 2009-2010 роках вони найбільше їм допомагали в лікуванні. Раніше ОСОБА_3 проживав в м. Ростові і вже більше 4 років живе в м. Серпухові. Він зараз є військовим пенсіонером і ще працює в суді в м. Серпухово. В останні роки він до батьків не приїжджав, а був лише на похоронах в 2010 році в діда і в 2011 році в баби. Вона вважає, що він міг і частіше приїздити і допомагати своїм батькам.

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що він сусід і далекий родич позивачки та її брата. ОСОБА_1 і її брат ОСОБА_3 росли з ним на одній вулиці. ОСОБА_11 після закінчення школи поступив у військове училище в Росії і там залишився служити. В останні роки життя їхні батьки хворіли, у батька боліли ноги, а потім в нього був інсульт і його поклали в лікарню, де він приблизно через місяць помер, але в лікарню ще приїхав на власному автомобілі, коли його поклали, то він забрав автомобіль. Син приїздив до них рідко. Їм допомагала дочка, син в лікарню не приїжджав.

Суд, вислухавши позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду та піклування.

Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього підлягає з'ясуванню питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позивачем в ході судового розгляду не надано переконливих доказів про ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Навпаки встановлено, що батьки сторін у справі групи каліцтва не мали, в доньки проживали лише взимку, отримували пенсію, батько користувався автомобілем, вони мали житло і присадибну ділянку. За життя у 18.12.2006 р. ОСОБА_4 склав заповіт (а.с. 71), яким все своє майно і те, що буде належати йому на день смерті заповів синові ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_1, однак з вини особи, що посвідчувала даний заповіт в ньому не зазначено в яких частках воно заповідається. ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті батька, що стверджується його заявою (а.с. 79 на звороті) адресованій Тиврівській державній нотаріальній конторі від 26.09.2011 р. Відповідач із сім'єю проживає в Росії, був військовослужбовцем, що значно ускладнювало регулярне відвідування ним своїх батьків за місцем їх проживання, дана обставина є загально відомою і не вимагає доведення, а показання свідків надані в ході судового розгляду позову не доводять.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 10, 60, 214, 1224 ЦК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення його від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4, померлого 29 серпня 2010 року відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.