Справа № 369/8422/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/4512/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 17.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», про стягнення суми вкладу, відсотків та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь кошти у валюті вкладу за договором № SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року у сумі 41 423,76 доларів США згідно приведеного розрахунку та пеню за неналежне надання послуг у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення в сумі 596 573 грн. 70 коп. згідно приведеного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2013 році між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір, відповідно до умов якого вона передала відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США на строк 366 днів під 9,5 % річних з періодом нарахування відсотків 1 місяць. Пунктом 7 договору передбачено автоматичну пролонгацію дії Договору на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів. Відповідно до умов укладеного договору виплата відсотків повинна була здійснюватись починаючи з наступного дня після зарахування коштів, зараховуватись на депозитний картковий рахунок. З 25 лютого 2014 року відповідач припинив виплату відсотків за договором, припинив надавати виписки по рахунках, тим самим не виконав належним чином свої зобов'язання за договором і порушив її права як споживача. У 2015 році ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами до ПАТ КБ «Приватбанк» про виконання зобовязань за договором по сплаті відсотків і надання доступу до депозитного рахунку. Рішенням Апеляційного суду Київський області від 25 грудня 2015 року, яке є чинним, встановлено і доведено факт укладання між сторонами депозитного договору від 24 грудня 2013 року, факт внесення позивачем грошових коштів у розмірі 40 159,03 доларів США на депозитний рахунок, факт порушення відповідачем умов договору по нарахуванню та виплаті відсотків з 25 лютого 2014 року, стягнуто ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року за період з 25 лютого 2014 року по 24 серпня 2015 року, зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» відновити ОСОБА_2 доступ до депозитного рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, ПАТ КБ «Приватбанк» не виконав та не збирається виконувати вказане судове рішення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк на користь ОСОБА_2 кошти у валюті в сумі 41 423 доларів США 76 центів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не надала доказів, які підтверджують внесення нею коштів. Правовими підставами для задоволення позову можуть бути виключно наявні у матеріалах справи оригінал договору і оригінал квитанції про внесення готівки у касу банку. Позивач не довела факту укладення між нею та банком договору банківського вкладу, також не підтвердила існування невиконаних грошових зобовязань з боку банку та знаходження коштів на рахунку на момент розгляду справи судом. Стягнення відсотків за спірним вкладом за повною відсотковою ставкою є незаконними. Суд повинен зясувати обставини, повязані з правильним здійсненням позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Зобовязання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» виконує Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір № SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року, згідно якого ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок № 0811 грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США на строк - 366 днів під 9,5 % річних з періодом нарахування відсотків 1 місяць (а.с.5-6).

Згідно умов, зазначених в п.7. Договору передбачено автоматичну пролонгацію дії договору на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів.

Відповідно до умов укладеного Договору виплата відсотків повинна була здійснюватись починаючи з наступного дня після зарахування коштів, зараховуватись на депозитний картковий рахунок № 039698 .

Рішенням Апеляційного суду Київський області від 25 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договором № SAMDNWFD100 і додатковою угодою від 24 грудня 2013 року, які укладені між банком та ОСОБА_2, а саме відновити ОСОБА_2 доступ до депозитного рахунку № 0811 у системі Приват24, відділеннях і терміналах ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 відсотки за депозитом у розмірі 6 252, 63 доларів США, 3 % річних у розмірі 135, 66 доларів США, надбавку 1 % річних у розмірі 612, 26 доларів США, всього 7 000 доларів 55 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 17 вересня 2015 року 152 752 грн. (а.с.12).

30 квітня 2016 року ОСОБА_2 зверталася до відповідача з вимогами виконання судового рішення та подальшого виконання ним договірних зобовязань за депозитним договором (а.с.15).

28 липня 2016 року ОСОБА_2 письмово зверталася до відповідача з вимогами про дострокове розірвання депозитного договору з 25 серпня 2016 року, виплату вкладу, нарахування та виплату відсотків (а.с.18).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 525, 526, 625, 629, 1058, 1060, 1061, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки; договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис; письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо. Після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2013 року ОСОБА_2 внесла на депозит у ПАТ КБ «Приватбанк» кошти у розмірі 40 000 доларів США на строк 366 днів під 9,5 % річних. 28 липня 2016 року позивач звернулася до відповідача з вимогами про дострокове розірвання депозитного договору з 25 серпня 2016 року, виплату вкладу, нарахування та виплату відсотків. Однак, відповідач не виплатив суму вкладу та нараховані відсотки.

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що ОСОБА_2 не надала доказів, які підтверджують внесення нею коштів. Правовими підставами для задоволення позову можуть бути виключно наявні у матеріалах справи оригінал договору і оригінал квитанції про внесення готівки у касу банку. Позивач не довела факту укладення між нею та банком договору банківського вкладу.

Однак, рішенням суду від 24 грудня 2015 року, яке є чинним, встановлено факт укладення між сторонами депозитного договору та внесення вкладником ОСОБА_2 коштів на депозитний рахунок.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивач надала суду для дослідження оригінал депозитного договору та оригінал квитанції про внесення нею на депозит коштів на суму 40 000 доларів США.

Відповідач вказує на те, що ОСОБА_2 також не підтвердила існування невиконаних грошових зобовязань з боку банку та знаходження коштів на рахунку на момент розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 довела факт укладення між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» депозитного договору та внесення коштів. Натомість, відповідач не надав доказів того, що кошти у розмірі 40 000 доларів США разом з нарахованими відсотками були повернуті вкладнику банком.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що стягнення відсотків за спірним вкладом за повною відсотковою ставкою є незаконними. Однак, заперечуючи проти стягнення відсотків у заявленому позивачем розмірі, відповідач не спростував розрахунку відсотків. У суді апеляційної інстанції представник відповідача вказувала на те, що позивач невірно вирахувала розмір відсотків, які підлягають стягненню на її користь. Однак, ОСОБА_2 просила стягнути відсотки у розмірі, який зазначений в умовах договору, укладеного між сторонами, а саме з розрахунку 9,5 % річних. Відповідач не надав суду іншого розрахунку, який би спростовував доводи позивача в цій частині.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача в частині виконання зобовязань за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополя.

ПАТ КБ «Приватбанк» є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність на території України та яка наділена цивільною дієздатністю, в тому числі здатністю виконувати свої обовязки щодо виконання договорів, укладених, зокрема, з фізичними особами. ОСОБА_2 уклала депозитний договорів з ПАТ КБ «Приватбанк», який і має виконувати його умови.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду в частині стягнення депозитних коштів та відсотків є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_3