АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5456/17 Справа № 205/8730/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 жовтня 2007 року ПриватБанк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік.

У свою чергу відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконала зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31.08.2016 року по договору виникла заборгованість на загальну суму 16023,41 грн., яку і просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

Вислухавши відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок та видав платіжну картку (а.с.13-19).

За умовами договору позичальник зобов'язався сплачувати банку відсотки за користування кредитом в розмірі 36,00 відсотків на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У п. 8.6 умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 грн. та 5% від суми заборгованості.

Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, згідно розрахунку позивача, станом на 31 серпня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2007 року в сумі 20 896,21 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 4810,40 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 14 113,71 гривень; - заборгованість за пенею та комісією - 1972,10 грн.

Від цієї суми заборгованості позивачем віднімається сума, у розмірі 6112,01 грн., яка була стягнута з відповідача за судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2008 року, різниця становить - 14 784,20 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; - штраф (процента складова) у розмірі 739,21 гривень. Отже, заборгованість до стягнення становить 16 023,41 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.10.2007 року, останній платіж на виконання умов договору було внесено ОСОБА_2 02.04.2013 року у розмірі 375,60 грн., інших платежів, які б обумовлювали переривання строків позовної давності відповідачем внесено не було (а.с.7-11).

Отже, перебіг строків загальної позовної давності розпочався 03.04.2013 року, закінчився у квітні 2016 року, а позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 22.11.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки строк дії договору не закінчився, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Аналізуючи умови договору та зміст ст.ст. 253, 257, 261 ЦК України, слід дійти висновку, що при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК).

Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений до вересня 2011 року (а.с.12).

Крім того, відповідач в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що кредитну карту отримувала лише один раз при укладенні кредитного договору, заборгованість по якому за наказом Ленінського районного суду м.Дніпропетровська в повному обсязі було стягнуто з її пенсії.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року по справі №127цс14.

Таким чином, порушень норм процесуального чи матеріального права, які могли б призвести до скасування рішення суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова