АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1985/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 54,55 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б., Новікова О. М.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2017 року ОСОБА_6 пред'явив позов до філії (виробничий підрозділ) «Христинівська дистанція колії» служби колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що працював на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд 5 розряду з 26.12.2013 року.

Наказом № 94/ос від 03 травня 2017 року був звільнений на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнений незаконно, просив поновити його на роботі, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 травня 2017 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд виробничого підрозділу «Христинівська дистанція колії» Служби колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.05.2017 року до дня поновлення на роботі.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» в дохід держави судовій збір в сумі - 1280 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» просить рішення суду скасувати , як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не враховано в повному обсязі докази у справі, а по справі постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Проте таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем при звільненні позивача із роботи не було враховано відмову профкому у дачі згоди на звільнення позивача, а також його ділові якості, а також, що наказ видано неповноважною особою.

Але з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі працівника в нетверезому стані.

Частиною першою і сьомою статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктом 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведений лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право на звільнення працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 26 січня 1993 року № 55 затвердженого Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту (далі Положення).

Відповідно до п. 15 Положення дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується за порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян, та до категорії працівників, перелічених у додатку до цього Положення.

В додатку до Положення вказано, що за появу на роботі в стані алкогольного сп'яніння бригадира колії застосовується стягнення у вигляді звільнення.

Позивач працював бригадиром з поточного утримання й ремонту колії. 13.04.2017 року був на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння. Вказаний факт сторонами не оспорюється, а також підтверджується медичним висновком від 13.04.2017 року. В цей же день до профспілкового органу було подано подання про дачу згоди на звільнення позивача з роботи, поскільки він був членом профспілкової організації.

Рішення профспілкового комітету від 21.04.2017 року відмовлено в дачі згоди на звільнення. При цьому профком врахував, що на утриманні позивача двоє неповнолітніх дітей, випадок порушення трудової дисципліни стався вперше, має відмінні ділові професійні якості, балову оцінку колії утримує відмінно, користується авторитетом в колективі.

Наказом від 03.05.2017 року звільнений з роботи по п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Наказ про звільнення видав В.о. начальника дистанції колії, поскільки начальник був відсутній на роботі по поважних причинах. Наказ про виконання обов'язків начальника дистанції був виданий 28.04.2017 року вищестоящим органом, а саме філією «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». При цьому В.о. начальника дистанції діяв в межах своєї компетенції. Відповідно до п. 5.7 Положення про виробничий підрозділ Служби колії - Христинівської дистанції колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» начальник дистанції має право на прийняття та звільнення з роботи.

Але суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що В.о. начальника дистанції не має права на звільнення працівників.

Що стосується відмови профкому у дачі згоди на звільнення позивача з роботи , то суд виходить із наступного.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі , якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Висновок про правильне застосування зазначених норм матеріального права викладено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року. Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необгнутованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженням науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності і звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог статей 57, 212 ЦПК України є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), не можна визнати правильним.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України № 6-703цс15 від 01.07.2015 року.

У рішенні профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору не міститься достатнього добре аргументованого з посиланням на правове обґрунтування висновку про незаконне звільнення працівника з роботи. Рішення обґрунтовується тільки на ділових якостях позивача, що є недостатнім для відмови у дачі згоди на звільнення.

Тому адміністрація дистанції колії правильно видала наказ про звільнення позивача з роботи.

При цьому необхідно враховувати, що позивач є працівником залізниці, а залізниця повинна забезпечувати безпеку руху залізничного транспорту і запобігати будь-які порушення на залізниці.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» задоволити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :