АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Станішевській Б.В.,

за участю боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року у справі за поданням державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук Віти Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державний виконавець Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

В обґрунтування подання вказував, що на виконання до Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надійшов виконавчий лист № 2/756/4315/13, виданий 13 грудня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 11500 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 10 жовтня 2013 року, становить 91919,50 грн.

20 грудня 2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 41296347. 31 березня 2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно боржника. 09 жовтня 2014 року та 14 жовтня 2014 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника, однак на неодноразовий стукіт та дзвінки в двері ніхто не відчинив. Згідно з інформаційною довідкою за боржником нерухоме майно не зареєстровано. 30 вересня 2014 року державним виконавцем, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено за місцем роботи боржника, а саме до бухгалтерії ТОВ «АС КОНСАЛТИНГ» , де станом на 26 січня 2017 р. боржник працює, за адресою АДРЕСА_1, про те станом на 30 січня 2017 року кошти з вказаного підприємства до відділу не надходять.

Справа № 756/11450/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9339/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Також, як вказує виконавець, станом на 30 січня 2017 року боржником рішення суду не виконується та в той же час згідно повідомлення з Державної прикордонної служби боржником ОСОБА_1 здійснюється перетин кордону.

Посилаючись на вищевикладені обставини, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України гр. України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) без вилучення паспортного документа до повного виконання ним зобов'язань перед ОСОБА_3 в розмірі 11500 дол. США за виконавчим документом № 2/756/4315/13, виданим 13 грудня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року подання - задоволено.

Тимчасово обмежено громадянину України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1), який зареєстрований АДРЕСА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов'язань перед ОСОБА_3 в розмірі 11500 дол. до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 1530/457/12 від 12 березня 2013 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що відповідно до постанови Головного державного виконавця від 25 лютого 2016 року виконавче провадження за виконавчим лисом № 2/756/4315/14 від 13 грудня 2013 року закінчено у зв'язку з його виконанням. Крім того, на копії виконавчого листа від 13 грудня 2013 року міститься відмітка про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Вказував, що на актах державного виконавця від 09 жовтня 2014 року та 14 жовтня 2014 року по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 2/756/4315/14 від 13 грудня 2013 року відсутні підписи понятих.

Вказував, що він не ухиляється від виконання рішення суду. З 2015 року ВДВС не звертався до нього або банківських установ, де знаходяться грошові кошти, на які постановою ВДВС накладено арешт. ВДВС та стягувач надсилають йому листи зазначаючи невірну адресу. Крім того, суд першої інстанції не витребував та не дослідив матеріали виконавчого провадження.

В судовому засіданні боржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення боржника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 30 січня 2017 року боржником рішення суду не виконано, при цьому, згідно з повідомленням Державної прикордонної служби боржником ОСОБА_1 здійснювався перетин кордону в період з 2012 по 2016 роки, тому суд дійшов висновку, що вжиття заходів обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, які просить застосувати державний виконавець, є співмірними із виконанням рішення суду.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для встановлення боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України колегія суддів погоджується, вважає викладені висновки такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Судом установлено, що на виконанні у Оболонському районному ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2/756/4315/13, виданий 13 грудня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 11500 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 10 жовтня 2013 року становить 91919,50 грн.

20 грудня 2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 41296347 з виконання виконавчого листа № 2/756/4315/13.

21 березня 2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно боржника.

09 жовтня та 14 жовтня 2014 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника, однак двері ніхто не відчинив.

Згідно інформаційної довідки за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

30 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено за місцем роботи боржника, а саме до бухгалтерії ТОВ «АС КОНСАЛТИНГ» (де станом на 26 січня 2017 року боржник працює) за адресою АДРЕСА_1, проте станом на 30 січня 2017 року кошти з вказаного підприємства до відділу не надходили.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з метою виявлення майна та доходів божника державним виконавцем направлені відповідні запити до державних установ та отримані відповіді, винесена постанова про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату боржника, але в будь - якій частині боржник рішення суду не виконав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали виконавчого провадження свідчать про ухилення боржника від виконання рішень суду про стягнення заборгованості, а тому наявні правові підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - до виконання вищевказаних зобов'язань, з метою захисту прав стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою головного державного виконавця від 25 лютого 2016 року виконавче провадження за виконавчим лисом № 2/756/4315/14 від 13 грудня 2013 року закінчено у зв'язку з його виконанням, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначеною постановою закінчено виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а не щодо стягнення заборгованості за рішенням суду.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ВДВС не звертався до нього або банківських установ, на рахунки яких постановою ВДВС накладено арешт, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності відкритого в установах банку на ім.»я боржника рахунках, на які можливо було звернути стягнення ОСОБА_1 суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що ним допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення подання.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: