Провадження № 2/201/2680/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу №384 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017р. позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №384 про визнання права власності (а.с. № 3-6).

В обґрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві посилалися на те, що 27.10.1998р. вони на підставі договору міни, укладеному та зареєстрованому на товарній біржі Біржа нерухомості Центральна, зареєстровано в реєстрі за №2-221, придбали у власність квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новогодня (нова назва вулиці - Новорічна)АДРЕСА_1. У березні 2017р. у позивачів виникла потреба надати для огляду відповідачу оригінал правовстановлюючого документу, проте виявилося, що оригінал договору міни квартири було втрачено ними, відтак вони позбавлені можливості в повному обсязі реалізовувати своє право власності на належну їм квартиру. Згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДОР право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване саме за позивачами. Просили визнати за ними право спільної часткової власності по 1/4 на АДРЕСА_3 за кожним, загальна площа якої 53,4 кв.м., з яких житлова 33,3 кв.м., допоміжна 19,2 кв.м., площа літніх приміщень 0,9 кв.м. На поверненні за рахунок відповідача судових витрат, позивачі не наполягали.

Судом відповідно до положень ст.ст. 133,135 ЦПК України та згідно ухвали від 08.08.2017р. були витребувані матеріалами спадкових справ після смерті ОСОБА_5, який помер 09.02.2006р. та ОСОБА_6, яка померла 09.11.2012р., оскільки в цих матеріалах містився оригінал договору міни (а.с. № 69, 80-122).

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання 12.09.2017р. не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. № 71.. ОСОБА_1, від себе особисто та як представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, заявами повідомили суд про те, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, розподіл судових витрат просили не здійснювати (а.с. № 123-129).

Представник відповідача - Житлово-будівельного кооперативу №384 - у судове засідання 12.09.2017р. також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 72). Представник суду надав заяву, у якій зазначив про те, що позивачі з часу придбання квартири постійно у ній мешкають, сплачують комунальні послуги, проте на запит відповідача оригінал правовстановлюючого документу на квартиру не надали у зв'язку із його втратою, а тому просив суд розгляд справи проводити без участі представника відповідача та постановити рішення на підставі наявних у справі матеріалів (а.с. № 130, 132).

За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України та ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

З урахуванням тих обставин, що позиція представника відповідача відносно позовних вимог суду відома, є підстави для винесення рішення суду на загальних засадах ЦПК України, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, матеріалами спадкових справ (а.с. № 80-122) вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його задоволені.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Стаття 392 ЦК України закріпила ті положення, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачі в позовній заяві наполягали на тому, що ними загублено оригінал договору міни квартири АДРЕСА_4 (а.с. а.с. № 3-6).

Судом встановлено, що 27.10.1998р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7, був укладений договір міни, зареєстрований на товарній біржі Біржа нерухомості Центральна, зареєстровано в реєстрі за №2-221 (а.с. № 7-8, 9-13, 85,86).

Згідно умов договору міни ОСОБА_5 передав у власність належну йому жилу квартиру, що знаходиться в м. Дніпропетровську АДРЕСА_5 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. № 7-8).

Згідно до листа КП «ДМБТІ» від 14.07.2014р.2017р. № 7643, право власності на АДРЕСА_6 зареєстроване за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на підставі договору міни від 27.10.1998р., зареєстрованого на товарній біржі Біржа нерухомості Центральна за реєстром №2-221, зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР та записано в реєстрову книгу №ХХХХІХ за реєстровим №93 (а.с. № 15).

Згідно технічного паспорту, виданого станом на 25.01.2017р. ФОП ОСОБА_8, квартира АДРЕСА_7 має наступні технічні характеристики: загальна площа 53,4 кв.м., з яких житлова 33,3 кв.м., допоміжна 19,2 кв.м., площа літніх приміщень 0,9 кв.м. (а.с. № 17-21).

У судовому засіданні також встановлено, що позивачкою ОСОБА_7 змінено прізвище на ОСОБА_4 у зв'язку із укладенням шлюбу (а.с. № 53, 55).

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу №384 про визнання права власності та визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право спільної часткової власності по 1/4 на АДРЕСА_3 за кожним, загальна площа якої 53,4 кв.м., з яких житлова 33,3 кв.м., допоміжна 19,2 кв.м., площа літніх приміщень 0,9 кв.м.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та з урахуванням тих обставин, що позовні вимоги позивачів задоволено, між тим позивачі не наполягали на повернені судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 943 грн. 64коп. при подачі позову (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 321, 355, 357, 392 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу №384 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) право спільної часткової власності по 1/4 на квартиру АДРЕСА_8 за кожним, загальна площа якої 53,4 кв.м., з яких житлова 33,3 кв.м., допоміжна 19,2 кв.м., площа літніх приміщень 0,9 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко