Номер провадження 2/754/3830/17
Справа №754/4236/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Панченко О.М.

при секретарі Полярній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Києва Київська міська рада, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Мотивували вимоги позову тим, що на підставі наказу начальника Відділу Державної Служби охорони при Ватутінському РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.07.1995 року №258 за погодженням з заступником Голови Ватутінської райради м. Києва позивачу по справі ОСОБА_1 було видано ордер №2 на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання, а саме квартири АДРЕСА_1. Згідно Розпорядження Деснянської РДА в м. Києві за №317 від 12.03.2007 року, керуючись Положенням про порядок надання службових жилих приміщень та користування ними в Українській РСР, затвердженим Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення», а також Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.1997 року №1774 «Про вдосконалення порядку вирішення житлових питань громадян, які проживають в службових жилих приміщень», враховуючи клопотання Управління Державної служби охорони Головного Управління МВС України в м. Києві та пропозиції районної житлової комісії (протокол №7 від 01.03.07, п. 2.1) було вирішено: «виключити із числа службових жилих приміщень Управління Державної служби охорони двокімнатну АДРЕСА_1 житловою площею 29,40 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 та переоформити договір найму на цю квартиру з ОСОБА_1, склад сім»ї якого: він, дружина ОСОБА_2, мати дружини - ОСОБА_4, дочка ОСОБА_3.». З моменту видачі ордеру, тобто з 1995 року і по сьогоднішній день позивачі фактично мешкають в даній квартирі, підтвердженням чого є довідка КК «Центр комунального сервісу» від 15.02.2017 року. Не дивлячись на тривале їх проживання в цій квартирі, тимчасовий ордер не дає підстав для приватизації квартири або укладення договору найму житлового приміщення. Позивач ОСОБА_2 звернулася до Деснянської РДА з проханням заміни тимчасового ордеру №2 від 10.07.1995 року на право зайняття житлового приміщення за вказаною вище адресою у відповідь на що отримала листа від 21.06.2016 оку №102-102/Т-882-2628 де Деснянська РДА відмовила у заміні вказаного ордеру в зв»язку з відсутністю правових підстав для такої заміни. Оскільки вони відкрито та безперервно володіли спірною квартирою починаючи з 1995 року, сплачували кошти за житлово-комунальні послуги, виконували всі обов»язки по належному її утриманню, вимушені були звернутися до суду за захистом свого порушеного права, просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали вимоги позову в повному обсязі та просили суд про їх задоволення.

Представник відповідача по справі в судове засідання не з»явився, надіславши письмові заперечення на позов, в яких просив проводити судове засідання без його участі та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» в судовому засіданні вважав, що позов обґрунтований позивачами та може бути задоволений судом.

Суд, вислухавши пояснення позивачів та їх представника, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень позивачів в судовому засіданні та письмових матеріалів справи, на підставі наказу начальника Відділу Державної Служби охорони при Ватутінському РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.07.1995 року №258 за погодженням з заступником Голови Ватутінської райради м. Києва позивачу по справі ОСОБА_1 було видано ордер №2 на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання, а саме квартири АДРЕСА_1.

Згідно Розпорядження Деснянської РДА в м. Києві за №317 від 12.03.2007 року, керуючись Положенням про порядок надання службових жилих приміщень та користування ними в Українській РСР, затвердженим Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення», а також Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.1997 року №1774 «Про вдосконалення порядку вирішення житлових питань громадян, які проживають в службових жилих приміщень», враховуючи клопотання Управління Державної служби охорони Головного Управління МВС України в м. Києві та пропозиції районної житлової комісії (протокол №7 від 01.03.07, п. 2.1) було вирішено: «виключити із числа службових жилих приміщень Управління Державної служби охорони двокімнатну АДРЕСА_1 житловою площею 29,40 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 та переоформити договір найму на цю квартиру з ОСОБА_1, склад сім»ї якого: він, дружина ОСОБА_2, мати дружини - ОСОБА_4, дочка ОСОБА_3.».

З моменту видачі ордеру, тобто з 1995 року і по сьогоднішній день позивачі фактично мешкають в даній квартирі, підтвердженням чого є довідка КК «Центр комунального сервісу» від 15.02.2017 року. Не дивлячись на тривале їх проживання в цій квартирі, тимчасовий ордер не дає підстав для приватизації квартири або укладення договору найму житлового приміщення. Позивач ОСОБА_2 звернулася до Деснянської РДА з проханням заміни тимчасового ордеру №2 від 10.07.1995 року на право зайняття житлового приміщення за вказаною вище адресою у відповідь на що отримала листа від 21.06.2016 оку №102-102/Т-882-2628 де Деснянська РДА відмовила у заміні вказаного ордеру в зв»язку з відсутністю правових підстав для такої заміни.

Оскільки позивачі відкрито та безперервно володіють спірною квартирою починаючи з 1995 року, сплачують кошти за житлово-комунальні послуги, виконують всі обов»язки по належному її утриманню, вимушені були звернутися до суду за захистом свого порушеного права, просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

У випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Судом встановлено, що позивачі проживають в АДРЕСА_1 з 1995 року, тому, для позивачів момент виникнення права власності за набувальною давністю є 01 січня 2005 року, а строк володіння майном становить більше 10 років - 21 рік.

Позивачі більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіють та користуються квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві, здійснювали в квартирі ремонт, утримують квартиру, сплачують квартплату та житлово-комунальні послуги, що також підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків сусіди позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Отже, позивачі належними і допустимими доказами довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються спірною квартирою з 1995 року.

Враховуючи викладене у суду є законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачами на квартиру АДРЕСА_1 у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положеньЦивільного кодексу України, ст.ст. 1, 10, 11, 58, 60, 61, 131, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Києва Київська міська рада, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя