Апеляційний суд міста Києва
Справа № 752/2337/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
№: 22-ц/ апеляційного провадження 796/6857/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу фіктивним.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_4 у червні 2009 року звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання шлюбу фіктивним, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3. та зареєстрованого 25 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, фіктивним з моменту укладення та зобов'язання Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві видати відповідне свідоцтво. Покійний ОСОБА_6 батько неповнолітньої ОСОБА_5, з якою після розлучення її батьків зберігалось право користування житловою квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб, укладений між відповідачем ОСОБА_3 та нині покійним ОСОБА_6 був фіктивним, оскільки ОСОБА_3 не мала наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Її метою була приватизація і подальший продаж трикімнатної квартири покійного ОСОБА_6

Хворий на туберкульоз ОСОБА_6 не планував набуття прав та обов'язків подружжя та ніякого подружнього життя з ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_6 перебував на безперервному стаціонарному лікуванні в міській туберкульозній лікарні № 2, що підтверджується листом MTJI № 2 за вих. № 48 від 11 лютого 2009 року, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_6 в період з 03.04.2007 по ІНФОРМАЦІЯ_1 (до моменту смерті) перебував на стаціонарному лікуванні.

Після смерті ОСОБА_6, його похованням займався ОСОБА_7, який спільно проживав з ОСОБА_3 і від якого вона народила дитину у 2005 році, що підтверджується матеріалами справи, так і світлинами з Інтернету.

ОСОБА_8 займався зняттям з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та у відсутності ОСОБА_6 підписував договір купівлі-продажу квартири.

В уточнених у листопаді 2011 року позовних вимогах зазначила, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 відбулась в той час, коли колишній чоловік ОСОБА_4 хворів на тяжку хворобу туберкульоз легенів та стаціонарно перебував на лікуванні у Київській протитуберкульозній лікарні №2 за адресою Київська обл.. смт Гостомель. Заява, згідно якої відбулась реєстрація шлюбу не підписана відповідальною особою відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у Києві.

Реєстрація шлюбу відбулась на наступний день після подання заяви.

Заява щодо реєстрація шлюбу із скороченням місячного терміну написана тільки нареченою та не підписана ОСОБА_6

Документи на підтвердження поважності причин для скорочення строку реєстрації шлюбу відділу РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві взагалі не надавались.

Метою таких дій відповідача було заволодіння квартирою тяжко хворого ОСОБА_6, який незадовго після реєстрації шлюбу помер, та наслідком таких дій стало позбавлення неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (дочки померлого) конституційного права на житло.

Справа неодноразово розглядалась судами.

Останнім рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу фіктивним задоволені.

Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 25 липня 2007 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року липня місяця 25 числа зроблено відповідний актовий запис № 710.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року стягнуто за ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 судовий збір на загальну суму 464 грн. 60 коп.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. Зокрема зазначала щодо невиконання судом першої інстанції вказівок ВССУ після скасування рішення суду, що є обов`язковими. При цьому вказувала, що матеріали справи не містять будь-яких фактів порушення прав неповнолітньої ОСОБА_9 Відсутні підстави встановлення фіктивності шлюбу та визнання його недійсним. Експертними дослідженнями встановлено відсутність монтажу на наявних копіях документів щодо укладення шлюбу. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п.2, ч.1 ст. 307 ЦПК України).

Статтею 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 25 липня 2007 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року липня місяця 25 числа зроблено відповідний актовий запис № 710 та зобов'язуючи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року суд першої інстанції виходив з його доведеності.

Проте, з такими висновками суду можна погодитись лише частково дивлячись на таке.

Положенням ст. 42 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження померлий ОСОБА_6 є батько ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якої заявлений позов ОСОБА_4.(а.с.6 т.1).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 40 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.13 т.1).

Встановлено, що 25 липня 2007 року відділом реєстрації акті цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації шлюбів 2007 року липня місяця 25 числа зроблено відповідний актовий запис № 710. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6, дружини - ОСОБА_3 ( а. с. 15,50 т.1).

Позивач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 (а.с. 13).

Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначала, що ОСОБА_3, зареєструвавши шлюб з ОСОБА_6, порушила законні права та інтереси малолітньої на той час дочки ОСОБА_6 - ОСОБА_5. Порушення прав та інтересів ОСОБА_5 мало місце тому, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3 позбавила дочку ОСОБА_6 права на житло.

Так, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3, остання була зареєстрована на житловій площі, та потім разом з ОСОБА_6 прийняла участь у приватизації квартири АДРЕСА_1, але перед цим була скасована реєстрація неповнолітньої в цій квартирі(а.с.69-70 т. 1).

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 впливає на права та інтереси ОСОБА_5, в інтересах якої заявлено позов, оскільки зачіпає інтереси як спадкоємця після смерті батька ОСОБА_6 щодо належної їй частки у спадщині.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що реєстрація зазначеного шлюбу відбулась з порушенням Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, оскільки не витримано місячного строку з дня звернення останніх з заявою про реєстрацію шлюбу та за відсутності документів, які підтверджували б наявність причин для скорочення зазначеного строку та написання заяви про скорочення строку тільки нареченою, вчинення підпису в актовому записі про шлюб від імені ОСОБА_6 іншою особою; відсутність у ОСОБА_3 наміру створення сім'ї з ОСОБА_6 та набуття прав та обов'язків подружжя, оскільки вона переслідувала мету приватизації та продажу квартири ОСОБА_6

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 24.07.2007 звернулися до Голосіївського відділення РАЦС м. Києва про реєстрацію шлюбу (а.с.49 т.1).

За своїм змістом заява містить викладене ОСОБА_3 та підписане нею та ОСОБА_6 звернення від 24.07.2007 з приводу скорочення терміну реєстрації шлюбу у зв'язку з довгостроковим відрядженням нареченої та зареєструвати шлюб 25.07.2007, тобто на другий день після подачі заяви. Доказів того, що мало місце відрядження за кордон ОСОБА_3 сторона відповідача не надала ні РАЦС, ні суду і про наявність таких не зазначила.

Начальник відділу РАЦС скоротила місячний термін реєстрації шлюбу, пpизнaчила реєстрацію шлюбу на 25.07.2007.

25 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у Києві зроблено актовий запис про шлюб № 710, яким зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Між тим, із відповіді Київської міської туберкульозної лікарні № 2 вбачається, що ОСОБА_6 перебував безперервно на стаціонарному лікуванні у туберкульозній лікарні № 2 з 03 квітня 2007 року по 19 квітня 2008 року з правобічної казеозної пневмонії та помер від прогресування туберкульозу 19 квітня 2008 року. У період лікування з 05 квітня 2007 року по 19 квітня 2008 рої ОСОБА_6 систематично відвідував ОСОБА_8 . Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6 тіло ОСОБА_6 після смерті видано ОСОБА_8 (а. с. 5, 6, т. 1).

Згідно з висновком експертного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 .02.2011 №1527/11-11, підписи від імені ОСОБА_6 зображення яких містяться в графі «Наречений» після слів « підписи осіб що зареєстрував шлюб», та праворуч зображення відбитку гербової печатки в актовому записі про шлюб від 25 липня 2007 року № 710 та підпис електрофотографічне зображення якого міститься в графі «Він - після слова «Козак» на звороті електрофотокопії заяви про реєстрацію шлюбу від 24 липня 2007 року виконані різними особами (а. с. 115-117, т.1).

За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічні експертизи документів експертами КНДІСЕ 14.04.2014 року зроблено висновок № 808/Г 32/809/810/14-33, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_6, які містяться в актовому записі про шлюб від 25липня 2007 року № 710 у рядку 10 підписи від імені ОСОБА_6 які містяться в графі «Наречений» після слів: «Підписи осіб, що зареєстрували шлюб» та праворуч зображення відбитку гербової печатки в актовому записі про шлюб від 25 липня 2007 року № 71 виконані однією особою - ОСОБА_6 (а. с. 91-96, т. 2).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи про визнання шлюбу фіктивним , які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду першої інстанції щодо правових підстав до задоволення позовних вимог про визнання шлюбу фіктивним (недійсним) відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до цих (спірних) правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необгрутованості рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав до скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі ‒ Постанова) передбачено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Відповідно до положень СК України при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Так, 25 липня 2007 року за скороченим терміном шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був зареєстрований. Цей шлюб носив не довгостроковий характер - 9-ть місяців. За ці 9-ть місяців, тоді як нині покійний ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні (05.04.2007 -ІНФОРМАЦІЯ_1) було проведено зняття з реєстрації в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 його дитину (рішення суду 25 вересня 2007 року а.с.69-70 т.1), в інтересах якої пред'явлений цей позов, зареєстровано ОСОБА_3, квартиру приватизовано і продано 06.02.2008 (а.с.73 т.1). Будучи хворою людиною ОСОБА_6 позбавляється житла шляхом договору купівлі-продажу та надання довіреності ОСОБА_3 на вчинення цих дій.

Тому, такі дії не можуть свідчити і не можуть підтверджувати про спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та ведення ними спільного побуту та проживання. Доказів на спростування вказаного відповідач не надала.

До того ж, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 при тому, що ОСОБА_6 тяжко хворів, його станом здоров'я не цікавилася, не відвідувала у лікарні, не займалася його похованням. При зверненні до Голосіївського районного суду м. Києва в інших справах ОСОБА_3 зазначала адресу місця свого проживання - АДРЕСА_2, що в той же час є і адресою проживання ОСОБА_8 (а.с. 134,135 т.1). В 2005 році ОСОБА_3 народила дитину від спільного проживання з ОСОБА_7, дії якого були пов'язані з отриманням від імені ОСОБА_6 довіреності на вчинення дій, що пов'язані з квартирою ОСОБА_6,в тому числі, і приватизації квартири.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання недійсним укладеного шлюбу.

Всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову про визнання недійсним укладеного шлюбу та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду в частині зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року, оскільки такі обов'язки відповідно до чинного законодавства не можуть бути покладені на 3-ю особу у справі. А тому, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду в частині зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду є законним та обгрутованим і правових підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року в частині зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: