Справа № 545/2444/17
Провадження № 2/545/1511/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на самочинного збудовану господарську будівлю,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинного збудовану господарську будівлю, обґрунтовую вимоги тим, що у позасудовому порядку Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області було відмовлено позивачам у прийнятті нерухомого самочинно збудованого об'єкту та рекомендовано звернутись до суду.

В судове засідання представник позивачів не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від відповідача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшла заяви про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», закінчені об'єкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року.

В той же час, Порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів. А тому, такі об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 17 лютого 2015 року між, покупцями: ОСОБА_1, ОСОБА_2, та продавцем: ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1504 га, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_3 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Вказана земельна ділянка перейшла до позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну часткову приватну власність у рівних частках, кожному по ? частині.

Також судом встановлено, що 17 лютого 2015 року між покупцями: ОСОБА_1, ОСОБА_2, та продавцем: ОСОБА_3, укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку, процент готовності 98 %, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що перейшло до позивачів у спільну часткову приватну власність у рівних частках, кожному по 1/2 частині.

У 2016 році на вищезазначеній придбаній позивачами земельній ділянці ними ж самочинно здійснено побудову господарської будівлі розмірами 21,92 X 12,88 без отримання відповідного на те документу, що дає право на виконання будівельних робіт.

Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_4 станом на 11.05.2017 року житловий будинок (літ. А-1, А1-1, а2) складається в цілому з: гаражу (літ. а), навісу (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), навісу (літ. б), сараю (літ. Б1), сараю (літ. Б2), вбиральні (літ. В), господарської будівлі (самочинне будівництво) (літ. Д), колодязя (№ 1), огорожі (№ 2), ворот - хвіртки (№ 3), замощення (І), замощення (II), загальною площею 171,3 м.кв., житловою площею 41,5 м.кв., рік побудови 2017 р.

Згідно висновку експерта № 41 від 23.06.2017р., встановлено, що під час проведення будівельних робіт господарської будівлі розмірами 21,92 X 12,88, що розташована за адресою АДРЕСА_1 були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми та будівля має 100% готовність та придатна для подальшої експлуатації.

Згідно листа Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області № 1016-1.20/2/422 від 13.09.2017р., встановлено, що до вказаної установи звернулись позивачі з заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудовану господарську будівлю ( згідно тех.. паспорту - літ. Д) за адресою: АДРЕСА_1, однаке їм було відмовлено з задоволенні даної заяви та повідомлено, що дана господарська будівля підлягає прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на неї у судовому порядку.

Суд вважає, що на даний час позивачі мають намір для реалізації свого права, а саме узаконити самочинно збудовану господарську споруду.

Самочинним будівництвом вважається житловий будинок, будівля споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, судом встановлено факт того, що в діях позивачів при здійсненні самочинного будівництва господарської будівлі ( згідно тех.. паспорту - літ. Д) за адресою: АДРЕСА_1, хоч і вбачаються порушення, які полягають в не отриманні останніми дозволу на виконання будівельних робіт відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р., однак суд вважає, що дана обставина не позбавляє позивачів як власників нерухомого майна, права звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачі позбавлений можливості встановити своє право власності на належне їм самочинно збудоване нерухоме майно, у загальному порядку, окрім судового.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шляхом визнання за позивачами по ? частині кожному права власності на самочинно побудовану господарську будівлю літ. «Д», загальною площею 282,3 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

На підставі вкладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-218, 292 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 319, 328, 331, 367, 392 ЦК України, ст.ст. 34, 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на самочинного збудовану господарську будівлю - задовольнити в повіному обсязі.

Визнати за громадянином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1), право власності на 1/2 частину самочинно побудованої господарської будівлі літ. «Д», загальною площею 282,3 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_2), право власності на 1/2 частину самочинно побудованої господарської будівлі літ. «Д», загальною площею 282,3 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк