Справа № 357/6109/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, згідно довіреності у справі, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом 31.05.2017 року обґрунтовуючи тим, що 21 серпня 2004 року померла мати позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала разом з ним за адресою: вулиця Червоноармійська (перейменована ОСОБА_5), будинок 105, місто Узин, Білоцерківський район, Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №264468. 04 червня 2003 року мати позивача придбала у власність земельну ділянку, площею 0,150 гектарів в зовнішніх межах згідно з планом, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території міста Узина Білоцерківського району, Київської області по вулиці Ярослава Мудрого (Червоноармійська), будинок №105, уклавши договір купівлі-продажу з ОСОБА_6. 25 лютого 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 21 серпня 2004 року. Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу від 25.02.2013 року позивачу відмовлено у оформлені спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої ОСОБА_4, оскільки пропущено встановлений законом строк 6 місяців з дня відкриття спадщини для подачі заяви про прийняття спадщини. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2013 року було визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 21.08.2004 року після смерті ОСОБА_4, протягом двох місяців з моменту набранням рішенням законної сили. Однак, свідоцтво про право на спадкування за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вулиця Ярослава Мудрого (Червоноармійська), 105, у встановлений судом додатковий строк, позивач отримати не встиг, оскільки довгий час хворів, з 2016 року його хвороба загострилася. 30 листопада 2016 року вона, ОСОБА_3, згідно довіреності зареєстрованої у реєстрі за №4363, виданої державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин вулиця Ярослава Мудрого (Червоноармійська), 105. 30 листопада 2016 року державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,070 га та 0,080 га, що розташовані за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин вулиця Ярослава Мудрого (Червоноармійська), 105 (в договорі купівлі-продажу земельної ділянки та в державному акті помилково була зазначена вулиця Комсомольська), після померлої 21 серпня 2004 року матері позивача, ОСОБА_4, через відсутність документів, для вчинення нотаріальних дій, представник позивача не подала документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме державний акт виданий на імя спадкодавця, оскільки такий не видавався, а 14 травня 1999 року, під час видачі Узинською міською Радою народних депутатів, державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №035736 ОСОБА_6, було допущено помилку в частині щодо місця знаходження земельної ділянки, а саме: місто Узин, вулиця Комсомольська, відповідно при укладанні договору купівлі-продажу серії ВАК №752955 від 04.06.2003 року, було також помилково зазначено місцезнаходження земельної ділянки. За життя на передбачених законом підставах ОСОБА_4 набула право на вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу земельної ділянки, про те не встигла провести її державну реєстрацію та отримати правовстановлюючий документ на неї, тому право власності залишилося за попереднім власником, а саме за ОСОБА_6, тому просила в судовому порядку визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин вулиця Ярослава Мудрого (Червоноармійська), 105, яка відкрилася 21.08.2004 року після смерті ОСОБА_4, протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили, визнати частково недійсними Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №035736, виданого Узинською міською Радою народних депутатів від 14 травня 1999 року і зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №224 та договір купівлі-продажу земельної ділянки серії ВАК №752955 від 04.06.2003 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в частині, а саме помилково зазначено місцезнаходження земельної ділянки місто Узин, Білоцерківського району, Київської області по вулиці Комсомольській, 43, оскільки фактичне місцезнаходження земельної ділянки місто Узин, Білоцерківський район, Київської області, вулиця Ярослава Мудрого (Червоноармійська), 105, визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,150 гектарів в зовнішніх межах згідно з планом, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території міста Узин, Білоцерківського району, Київської області по вулиці Ярослава Мудрого (Червоноармійська) 105, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 21 серпня 2004 року та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

29.06.2017 року представник позивача, згідно довіреності у справі, ОСОБА_3, подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просила визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,150 гектарів у зовнішніх межах згідно з планом, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, за адресою: Київська область, м. Узин, вул. Ярослава Мудрого, 105, в порядку спадкування за законом після померлої 21.08.2004 року ОСОБА_4, та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, до суду подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, уточненні позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позов.

Представник відповідача, згідно довіреності у справі ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, відповідно до якої просив справу розглянути без участі представника Узинської міської Ради на розсуд суду.

Представник третьої особи Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що 21 серпня 2004 року померла мати позивача ОСОБА_4, яка була зареєстрована постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Померла ОСОБА_4 заповіту не залишила, спадкоємцем за законом є її син ОСОБА_2, що підтверджено копіями свідоцтв про народження та смерть та копією спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_4, заведеної Узинською міською державною нотаріальною конторою (а.с.13, 14, 43-62).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Як вбачається з довідки від 25.02.2013 року (а.с.19), що видана Узинською міською радою ОСОБА_2, про те, що його мати ОСОБА_4 до дня смерті 21.08.2004 року була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2013 року ОСОБА_2 було визначено додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 21.08.2004 року після смерті ОСОБА_4 (а.с.47).

18 березня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після померлої 21.08.2004 року матері ОСОБА_4 (а.с.45).

18 березня 2013 року Узинською міською державною нотаріальною конторою Київської області була відкрита спадкова справа №55/2013 щодо майна померлої 21.08.2004 року ОСОБА_4 (а.с.43-62).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2016 року ОСОБА_2 успадкував житловий будинок, який розташований за адресою м. Узин, Білоцерківського району, Київської області по вулиці Ярослава Мудрого, 105, який належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Узинською державною нотаріальною конторою Київської області 04.06.2003 року за №1-2380, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 11 червня 2003 року, в книгу №6, за реєстровим №1378. Спадкова справа №55 (2013 рік), зареєстровано в реєстрі №4425 (а.с.22).

Однак, відповідно до постанови від 30.11.2016 року (а.с.18), державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,070 га та 0,080 га, розташовану за адресою м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, вулиця Червоноармійська перейменована ОСОБА_5 (в договорі купівлі-продажу земельної ділянки та в державному акті помилково була зазначена вулиця Комсомольська), після померлої 21.08.2004 року його матері ОСОБА_4, через відсутність документів, для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст..126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що 14.05.1999 року на імя ОСОБА_9 було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га, що розташована на території м. Узин, вулиця Комсомольська, 105. Землю передано для будівництва житлових будівель та господарських споруд 0,080 га та 0,070 га для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №224 (а.с.16).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2003 року, ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,150 га в зовнішніх межах, згідно з планом, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території міста Узина, Білоцерківського району, Київської області по вулиці Комсомольській, №105 (а.с.17).

Отже, судом встановлено, що при видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки, не вірно було зазначено місце знаходження земельної ділянки, а саме не вірно вказана вулиця Комсомольська, замість Червоноармійська.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку.

Таким чином, проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,150 гектарів у зовнішніх межах згідно з планом, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, за адресою: Київська область, м. Узин, вул. Ярослава Мудрого, 105, в порядку спадкування за законом після померлої 21.08.2004 року ОСОБА_4, та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на цю земельну ділянку в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 202 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.10,60,79,60,88,169,209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,150 гектарів у зовнішніх межах згідно з планом, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, за адресою: Київська область, м. Узин, вул. Ярослава Мудрого, 105, в порядку спадкування за законом після померлої 21.08.2004 року ОСОБА_4, та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_10