УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року

Суддя Рівненського міського суду Куцоконь Ю.П., перевіривши виконання вимог ст.119, ст.120 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «РЗТА» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ВАТ «РЗТА» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при при звільненні.

В позові ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь 153686 грн. 07 коп., з яких 58263 грн. 21 коп. компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку згідно рішення суду та 95422 грн. 86 коп. середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору вона звільнена.

Проте, таке твердження позивача є помилковим.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви,передбаченої процесуальним законодавством.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), а також одночасно значно скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року( та станом на 17 травня 2017 року), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Відповідно до частини четвертої статті 2 ЦПК України закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Зазначене правило, закріплене і в статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, звертаючись до суду з позовом про стягнення середньої заробітної плати за затримку виплати належних розрахункових сум при звільненні, позивачем заявлені позовні вимоги які мають бути оплачені судовим збором, згідно до Закону України «Про судовий збір», чинного на час подання позову до суду, зокрема ст.5 цього Закону.

Враховуючи викладене, за заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору із зазначених вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1% від ціни позову.

Зважаючи на вищевикладене, за подачу даного позову до сплати підлягає 1536 гривень 86 копійок судового збору.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.119,120,121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ВАТ «РЗТА» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при при звільненні - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судовий збір необхідно сплатити на рахунок № 0002 ГУ ДКСУ у Рівненській області, отримувач УДКСУ у м.Рівне, код 38012714, МФО 833017.

Суддя: Куцоконь Ю.П.