У Х В А Л А

"05" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої наслідками дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме:

на земельну ділянку і садовий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕАМО", що зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, корп. 49, а/с 64;

на грошові кошти, що належать відповідачу.

Мотивуючи тим, що вжиття даного забезпечення позову сприятиме запобіганню порушеного права позивача на час вирішення спору у суді , в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, і навпаки, невжиття зазначених заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду щодо стягнення завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд дослідивши матеріали, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача на його користь 5050,35 доларів США вартості втраченого автомобіля, 15 533,11 грн. матеріальної шкоди, 20000,00 грн. моральної шкоди та понесених судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дотримуючись означених вимог закону суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вид забезпечення позову: арешт на майно відповідача ОСОБА_2 - земельні ділянки і садовий будинок, не співмірний із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та недоведеність ризиків невиконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У заяві позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя