АПЕЛЯЦІЙНИЙСУДМІСТАКИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Романенка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа: Житлова комісія гарнізону м. Києва, про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

за апеляційною скаргою Київського квартирно експлуатаційного управління, поданою представником ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Єдиний унікальний номер справи:757/10624/17-ц
Номер провадження: 22-ц/796/10306/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.В. Батрин
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 до Київського квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа: Житлова комісія гарнізону м. Києва про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 17.06.2016 № 303/25/6-960 за п. 3.6 протоколу № 10 від 25.05.2016 Житлової комісії гарнізону м. Києва про відмову ОСОБА_1 у виключенні зі складу службового житлового фонду Міністерства оборони України двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім`ї з двох осіб у зв`язку з перевищенням норм житлової площі, незаконним. Зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України відповідно до п.п. 4.4 - 4.6 розділу IV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 виключити службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 із службового житлового фонду Міністерства оборони України зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду Київське квартирно експлуатаційне управління, через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У поданих до апеляційної скарги поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 зазначив про те, що Київське квартирно експлуатаційне управління не уповноважене приймати будь-які рішення про виключення житлового приміщення з числа службових, оскільки в силу вимог чинного законодавства Управління не має таких повноважень, а тому ці вимоги не можуть ставитися до Київського квартирно експлуатаційного управління. Вказав на те, що рішення про виключення з жилих приміщень з числа службових приймається відповідною Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Романенко Р.О. підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване.

Позивач ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Рішення суду вважав законним та обґрунтованим, а тому просив залишити його без змін.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. Причини неявки суду не відомі. Колегія суддів не вбачала підстав для відкладення розгляду справи, визнала такі причини неповажними та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Так, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам, зібраним доказам та нормам матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Міністра оборони України від 12.12.2011 № 15983/з, рішення Київського квартирно - експлуатаційного управління Міністерства оборони України, узгодженого з Житловою комісією гарнізону м. Києва, розпорядження Солом`янської РДА у м. Києві від 23.05.2012 № 293 та ордеру № 011273 ОСОБА_1 отримав у користування окрему двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з двох осіб: ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 .

На квартирний облік ОСОБА_1 зарахований 17.06.2003 по житловій комісії військової прокуратури Західного регіону України відповідно до п.п. 11 п. 2 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.02.1995 № 20, для отримання постійного житла, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла, згідно вимог ст. 34 ЖК Української РСР, п.п. 13-15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 №470.

ОСОБА_1 був переведений наказом Генерального прокурора України від 12.03.2009 № 378цдо Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України та прийнятий на квартирний облік по житловій комісії військової прокуратури Центрального регіону України (м. Київ). Звільнений в запас у військовому званні "полковник юстиції" наказом Міністерства оборони України від 23.07.2012 № 578, яке присвоєно наказом Міністра оборони України від 26.11.2010 № 1366.

Відповідно до абзацу 4 п.1, п.9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», будучи особою, що має право на пільгове позачергове забезпечення житлом, яка не користувалася правом безоплатної приватизації житла, яка до 01.01.2005 року зарахований на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, яка звільнена з військової служби в запас та залишений на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, позивач 23.12.2014 (вх.269 ж/в) згідно з наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737 звернувся до житлової комісії Київського КЕУ із заявою про внесення клопотання перед Київським КЕУ та житловою комісією гарнізону м. Київ щодо виключення зі складу службового житла двокімнатної службової квартири АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Крім того, 23.12.2014 ОСОБА_1 подав заяву щодо зміни статусу «службова» квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою і до Київського КЕУ та житлової комісії гарнізону м. Києва (а.с. 17).

Житловою комісією Київського КЕУ 21.01.2015 прийнято рішення про задоволення заяви позивача та необхідність клопотати про виключення квартири АДРЕСА_2 зі складу службових перед Київським КЕУ та житловою комісією гарнізону м. Києва.

У письмовому повідомленні начальника Київського КЕУ від 17.06.2016 року № 303/25/6-960 зазначено, що відповідно до витягу з протоколу № 10 від 25.05.2016 року гарнізонної житлової комісії позивачу відмовлено у виключенні квартири АДРЕСА_2 із службового житлового фонду на підставі роз`яснень юридичного департаменту Міністерства оборони України від 26.10.2015 № 298/6/1397 у зв`язку з перевищенням житлової площі та запропоновано за додатковими роз`ясненнями звертатись до голови житлової комісії.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до п. 12 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку. Службове жиле приміщення може бути надано з перевищенням указаного вище максимального розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру), або у випадках, вказаних в абзаці першому пункту 11 цього Положення. У вказаному випадку норма житлової площі на сім`ю позивача у складі двох осіб не повинна перевищувати 27,3 кв.м.

Судом було встановлено, що позивачу та його дружині надане службове житлове приміщення, що перевищує вказаний розмір площі.

Згідно зі ст. 49 ЖК Української PCP понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено. Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством Союзу РСР.

Відповідно до п. 27 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку та їх сімей, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193 особи офіцерського складу у званні полковник, звільнені в запас чи у відставку, мають право на додаткову житлову площу в розмірах, які встановлені чинним законодавством.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції у тому, що сім`я позивача має право на отримання додаткової житлової площі шляхом надання додаткової жилої площі у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів з урахуванням зазначених норм закону.

Так, відповідно до абз. 2 п. 1.4 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2006 № 1171/13045 військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24.06.2004 №1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Відповідно до п. 13.2 розділу XIII Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737 за організацію контролю та правильність ведення в гарнізоні обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, а також дотримання законності під час розподілу жилих приміщень відповідають керівник та відповідні посадові особи КЕВ (КЕЧ) району.

Отже, позивачу було надано двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з двох осіб: позивач та його дружина, що за своєю загальною площею не перевищує встановлені норми забезпечення житлом (27,3 кв.м. на двох осіб + 10 кв.м. додаткової житлової площі). А відтак ОСОБА_1 має право на виведення вказаної квартири зі статусу службової за наведених обставин.

Висновок суду першої інстанції в цій частині повністю узгоджується із встановленими обставинами справи та відповідає вимогам закону, а тому колегія суддів вважає, що суд дійшов законного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 17.06.2016 № 303/25/6-960 за п. 3.6 протоколу № 10 від 25.05.2016 Житлової комісії гарнізону м. Києва про відмову ОСОБА_1 у виключенні зі складу службового житлового фонду Міністерства оборони України двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім`ї з двох осіб у зв`язку з перевищенням норм житлової площі, незаконним та щодо зобов`язання відповідача відповідно до п.п. 4.4 - 4.6 розділу IV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 виключити вказану службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 зі службового житлового фонду Міністерства оборони України зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Суд вірно враховував ту обставину, що ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 мають правові підстави для отримання вказаного житла для постійного проживання їх сім`ї, що проживає у такому службовому житлі, оскільки позивач та його дружина перебувають на квартирному обліку, маючи право на додаткову житлову площу, іншого житла у власності немає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції також врахував, що право на приватизацію житла з 15.09.1995 року по 09.02.1999 року, з 12.02.1999 року по 16.09.2005 року, з 17.10. 2005 року по 05.06.2012 рік ні ОСОБА_1 , ні його дружина не використовували. Дані обставини були встановлені судом першої інстанції та стороною відповідача не спростовані під час перегляду рішення апеляційним судом.

Так, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У апеляційній скарзі відповідач посилається лише на те, що Київське квартирно експлуатаційне управління не уповноважене приймати будь-які рішення про виключення житлового приміщення з числа службових, оскільки в силу вимог чинного законодавства Управління не має таких повноважень. Проте доказів у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку на підтвердження зазначеного суду не надано і такі дані в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає посилання відповідача на те, що рішення про виключення жилих приміщень з числа службових приймаються відповідною Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови у задоволенні позову, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі та поясненнях до неї, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Київського квартирно експлуатаційного управління, подану представником ОСОБА_2 , відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: