Справа № 209/1917/17
Провадження № 2/209/1198/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів одержавних без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти, одержавні без достатньої правової підстави у сумі 9359,31 гривень, витрати на правову допомогу в розімір 800,00 гривень та сплачений судовий збір - 640,00 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 вересня 1994 року по 28 вересня 1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від вказаного шлюбу в них є спільна донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 січня 2016 року з нього на користь ОСОБА_2, стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 03.11.2015 року до закінченню нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. На момент розгляду цивільної справи судом донька ОСОБА_3 дійсно продовжувала навчання і була студенткою II курсу Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара факультету біології, екології та медицини денної форми навчання. На підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду Дніпродзержинська від 19 січня 2016 року було відкрите виконавче провадження № 49945436 від 28.01.2016 р. державним виконавцем Мелюс О.О. державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції. В період з лютого 2016 року по лютий 2017 року з позивача примусово стягувалися аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач зазначає, що у лютому 2017 року він дізнався, що донька була відрахована зі складу студентів за невиконання вимог навчального плану з 19.09.2016 р. на підставі наказу по ДНУ від 23.09.2016 р. № 1543-с. Однак з вересня 2016 по лютий 2017 року впродовж 6 місяців відповідач, ОСОБА_2, на користь якої з позивача примусово стягувалися аліменти на підставі рішення суду для утримання доньки, за умови, що донька ОСОБА_3 продовжує навчання, продовжувала недобросовісно отримувати виплати на підставі рішення від 05.01.2016 р. та виконавчого листа від 19.01.2016 року. Вважає, що ОСОБА_2 недобросовісно отримувала від нього грошові кошти впродовж 6 місяців без достатньої на те правової підстави, у той час як утримання мало бути припинено через припинення донькою, ОСОБА_3, навчання. Так загальна сума безпідставно отриманих грошових коштів складала 9359,31 грн., які підлягають поверненню (стягненню) у повному обсязі на його користь.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При вирішенні справи, суд враховує те, що кожна сторона має право розпоряджатись своїми процесуальними правами на власний розсуд, в тому числі і в частині визнання позову.

При цьому, ч.1 ст.174 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа справа №209/4898/15-ц від 19 січня 2016 року виданого за рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яке набрало законної сили 15 січня 2016 року стягувались аліменти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03 листопада 2015 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку (а.с.9-10, 11).

Згідно копій постанов державного виконавця Мелюс О.О. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції 28 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №4994536 (а.с.13), 19.02.2016 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 (а.с.14).

ОСОБА_3 навчалася у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара за напрямом "Лабораторна діагностика" в період з 01.09.2014 року по 19.09.2016 року за денною формою навчання. Наказом по ДНУ від 23.09.2016 року №1543-с ОСОБА_3 була відрахована з 19.09.2016 року зі складу студентів 2-го курсу університету за невиконання вимог навчального плану, що підтверджується копією довідки №88-553с-35 від 28 березня 2017 року виданої проректором з науково-педагогічної роботи Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (а.с.19).

Утримання аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 припинено на підставі листа державного виконавця Мелюс О.О. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції від 02.06.2017 року №4062/1331-14 (а.с.17).

Згідно Звітів про здійснення відрахування та виплати ТОВ "Солома" в період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року з ОСОБА_1 за постановою від 19.02.2016 року виданою за виконавчим листом №209/4898/15-ц від 19.01.2016 року за вересень 2016 року утримана сума 597,42 грн., за жовтень 2016 року - 1736,63 грн., за листопад 2016 року - 1702,41 грн., за грудень 2016 року - 1789,47 грн., за січень 2017 року - 1756,49 грн., за лютий - 1776,89 грн. Загальна сума утримання складає 9359,31 гривень (а.с.17, 18).

Частиною другою ст.199 СК України передбачено, що право на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч.2 ст.82 СК України, якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки.

Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи з обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про повернення грошових коштів одержаних без достатньої правововї пісдтави законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Абзацом 4 п.48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надана суду угода №9 від 14.07.2017 року, укладений між адвокатом Бундюк Є.В. і ОСОБА_1, предметом якої є надання юридичних послуг клієнту, які полягають у складанні позовної заяви про повернення грошових коштів одержаних без досатньої правової підстави. Наданий також акт приймання виконаних робіт за договором №9 від 14.07.2017 року про вартість виконаних робіт, яка складає 800 гривень. З наданих позивачем документів не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, не є такі документи доказом оплати відповідних сум, тому це є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача.

При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 199 СК України, ст.1212 ЦК України, ст.ст. 3, 60, 61, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів одержавних без достатньої правової підстави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (інші відомості суду невідомі) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, кошти одержані без достатньої правової підстави у розмірі 9359 (дев'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (інші відомості суду невідомі) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості суду невідомі), витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов