Справа № 310/5160/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 за постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2002 року на утримання неповнолітньої доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.11.2002 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було винесено постанову (справа №2-8142/200), згідно з якорю стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів, щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2002 року і до повноліття дитини.

19.09.2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_6, від якого мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні.

Також на його триманні знаходиться мати ОСОБА_8, яка є похилого віку, знаходиться на диспансерному обліку у лікарів та потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки.

Зазначає, що він має постійне місце роботи, і має постійний заробіток. Проте, стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ставить його в скрутне матеріальне становище.

Таким чином, з часу призначення аліментів за постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2002 року суттєво змінилося його матеріальне та сімейне становище, що змусило його звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він виплачує за зазначеною постановою суду з 1/4 частини до 1/6 частини.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову за умови сплати позивачем заборгованості з аліментів.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2002 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1|2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів, щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року і до повноліття дитини.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, суд зокрема взяв до уваги, що ОСОБА_1 на той час не мав на утриманні інших дітей.

За таких обставин суд вважав, що ОСОБА_1 у змозі сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

19.09.2012 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6

Від даного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 09.01.2013 року народилася дочка ОСОБА_7

В позовній заяві та у судовому засіданні позивач та його представник зазначали, що на утриманні позивача ще знаходиться його маті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, на день винесення постанови суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів 05.11.2002 року наведені вище обставини ще не існували та не враховувались судом при визначенні розміру аліментів.

За змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, долучені до справи докази свідчать про зміну сімейного стану позивача з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, а саме: одруження в 2012 році та народження дочки в 2013 році, що станом на теперішній час значно погіршило його фінансовий стан, на що позивач не розраховував при винесенні постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2002 року щодо сплати аліментів на дитину.

Доказів перебування на утриманні позивача його матері суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позивач частково довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі визначеному постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2002 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 30.11.2002 року і до повноліття дитини, та про можливе зменшення розміру аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки до 1/6 частини від усіх видів заробітку позивача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, слід зазначити, що у випадку зміни сімейного або матеріального становища позивача, відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2002 року на утримання неповнолітньої доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/4 частини від усіх видів заробітку до 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко