Справа № 456/271/16 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/1380/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що у зв'язку з підвищенням тарифів на газ у неї виникла заборгованість з оплати послуг, а тому їй було припинено газопостачання шляхом механічного роз'єднання ввідного газопроводу. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, перед відключенням газопостачання, їй повинні були надіслати письмове попередження про припинення газопостачання, однак відповідачем цього зроблено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримувала послуги з газопостачання, які надавались ПАТ «Львівгаз», що підтверджується копіями квитанцій, які позивачка додала до матеріалів справи.

Відносини між сторонами регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2004 року № 476.)

Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, зокрема п.п. 17,19 абонент повинен вчасно, не менше одного разу на місяць вносити плату за спожитий природний газ.

ОСОБА_2 перестала вносити у повному розмірі плату за надання послуг, внаслідок чого допустила заборгованість в сумі 3335, 40 грн.

Згідно з п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, якщо споживач не оплатив за надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачу надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Львівгаз» направлялося письмове попередження ОСОБА_2 про припинення газопостачання, що підтверджується реєстром поштових відправлень № 506/509.

Відповідно до абз.4 п.2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, газопостачальне підприємство - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно з укладеними договорами.

Згідно з абз. 5 п. 2 вищенаведених Правил, газорозподільче підприємство - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування газу газорозподільчими мережами безпосередньо споживачам, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільчі мережі, а інші виробничі об'єкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління.

Встановлено, що ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» є газопостачальним підприємством, що здійснює постачання газу споживачам на підставі договору та відповідної ліцензії, а також здійснює прийом платежів від споживачів за отриманий газ, однак не здійснює заходів з припинення чи обмеження газопостачання, так як не має технічних можливостей для цього.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 1 квітня 2015 року роз'яснено, що Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 9 грудня 1999 року не визначено, яким чином має надсилатися/вручатися письмове попередження про припинення газопостачання.

З акту про виключення газу вбачається, що припинення постачання газу ОСОБА_2 було вчинено в тому числі через самовільне встановлення двох газових конвекторів та газової колонки з порушеннями правил безпеки, а в такому випадку товариство не зобов'язане надсилати споживачу письмове попередження про припинення газопостачання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що на адресу позивача направлялось письмове попередження про припинення газопостачання. Законодавством не визначено яким чином повинно вищенаведене попередження направлятись.

Окрім того, у зв»язку із самовільним встановленням газового обладнання газопостачання може припинятися без письмового попередження.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відмову в задоволенні позову.

З висновком суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді