441/1492/16-ц 2/441/103/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2017 року Городоцький районний суд Львівської обл. у складі :

головуючого - судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Боднар Ю.М.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Тимофєєва Агнеса Матвіївна, КП «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» про виключення запису з технічного паспорта, визнання договору дарування частково недійсним та інше й зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного округу Львівської області Тимофєєва А.М., просили ухвалити рішення яким виключити записи про володіння стодолою Б та шопою В з технічного паспорта на домоволодіння АДРЕСА_1, визнати недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 серія ВТМ № 634962 від 25.04.2014р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської обл. Тимофєєвою А.М. за реєстром № 322 в частині відчуження господарських споруд і зокрема сараю (стодоли), позначеної на плані літерою Б та сараю (шопа) позначеної на плані літерою В, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_6 від 25.04.2014р. на спірні споруди, визнати за ними право власності на 2/3 частини сараю позначеному у витягу, як стодола В та право власності на 1/1 частку шопи, позначеній у витягу, як комірка Д у складі домоволодіння на АДРЕСА_2.

Вимоги мотивували в основному тим, що на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 05.06.2008р. вони є власниками домоволодіння на АДРЕСА_2 по 1/2 частини, кожен, складовими частинами будинку є сарай Б, стодола В, гараж Г, огорожа 1, криниця К, вбиральня Е, комірка Д.

Згідно договору дарування серії ВТМ №634962 від 25.04.2014р. ОСОБА_6 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

В п. 3 означеного договору вказано, що на земельній ділянці розташовані житловий будинок позначений на плані літерою А1, сарай(стодола) позначений на плані літерою Б, сарай (шопа) позначений літерою В, огорожа та криниця.

Укладаючи договір дарування відповідачами порушено право власності на господарські приміщення, частина з яких на праві приватної власності (спільна часткова) належить позивачам - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Зокрема, спірними приміщеннями є стодола та комірка, зазначені у витягу ОСОБА_6 як сарай В, а у витягу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як стодола В та комірка Д. У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1, що став підставою для реєстрації права власності на господарські будівлі, належні до означеного будинку за ОСОБА_6 внесені наступні записи: житловий будинок А1, криниця К, огорожа 1, а також і спірні приміщення стодола Б і шопа В, які тривало перебували у їх спільному користуванні.

Просили позов задоволити.

14.12.2016р. ОСОБА_6 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який 03.07.2017р. уточнила, просить визнати за нею право власності на стодолу Б та шопу В, що на АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що спірні господарські будівлі були побудовані її прадідом ОСОБА_10 на земельній ділянці, що перебувала у його користуванні та призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1

Жодного права власності на означені спірні будівлі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ніколи не мали і такі, або ж їх частина, у користування їм не передавались, в т.ч. спадкодавцями ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ніякого майна після смерті ОСОБА_10 не спадкували, а відтак власне останні порушують її право власності на означені господарські будівлі. Просила зустрічний позов задоволити, у позові ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - відмовити.

В суді ОСОБА_5 позов підтримав, пояснив, що власники будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 були членами однієї родини, які спільно користувались спірними приміщеннями і зокрема 2/3 частинами сараю та шопою, якими продовжують користуватись власники будинку АДРЕСА_2, а 1/3 частиною сараю - власники будинку АДРЕСА_1.

Сарай розділений перегородкою, відповідно до вказаних частин і кожне з домоволодінь має окремі входи.

Шопою завжди користувалися власники будинку АДРЕСА_2

Такий порядок користування спірними господарськими будівлями був встановлений ними ще на дату прийняття спадщини у 1974р., виконувався ними понад 40 років і не оспорювався до моменту переходу права власності на будинковолодіння до ОСОБА_6

Що на день укладення договору дарування - 25.04.2014р., відповідачка ОСОБА_7 не мала права розпоряджатись спірними господарськими приміщеннями та реєструвати право власності на сарай в цілому і шопу, що перебувають у власності та користуванні позивачів.

Просив позов задовольнити, а у зустрічному позові ОСОБА_7 - відмовити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 висловилась на підтримку первинного позову з вищенаведених мотивів, просить такий задоволити, в зустрічному позові ОСОБА_6 просить відмовити.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 висловився на підтримку позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснив, що рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 05.06.2008р. за позивачами визнано право власності на домоволодіння на АДРЕСА_2 по 1/2 частини, за кожним, що до складу будинковолодіння входить сарай Б, стодола В, гараж Г, огорожа 1, криниця К, вбиральня Е, комірка Д. Що ОСОБА_6 на підставі договору дарування серія ВТМ № 634962 від 25.04.2014р. є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і п. 3 означеного договору дарування визначено, що на земельній ділянці розташовані житловий будинок позначений на плані літерою А1, сарай(стодола), позначений на плані літерою Б, сарай (шопа) позначений літерою В, огорожа та криниця.

Укладаючи цей договір відповідачами порушено право власності на господарські приміщення, частина з яких на праві власності належить позивачам - ОСОБА_4 і ОСОБА_5, зокрема це стодола та комірка, зазначені у витягу ОСОБА_6 як сарай В, а у витягу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як стодола В та комірка Д.

У технічному паспорті, оформленому на житловий будинок АДРЕСА_1, що став підставою для реєстрації права власності на господарські будівлі, належні до означеного будинку за ОСОБА_6 внесені наступні записи: житловий будинок А1, криниця К, огорожа 1, а також і спірні приміщення стодола Б і шопа В, які тривало перебували у їх спільному користуванні, що такий порядок користування установлено ще за життя ОСОБА_10, просить позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволити, а в зустрічному позові ОСОБА_6 - відмовити.

ОСОБА_7 первинний позов заперечила, пояснила, що спірні господарські будівлі були побудовані ОСОБА_10 на земельній ділянці, що перебувала у його користуванні та була призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, що позивачі жодного майна після смерті ОСОБА_10 не спадкували, а відтак їх права жодним чином не порушені. Просить в позові ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовити, зустрічний позов задовольнити.

На підтримку зустрічного позову і на заперечення первинного позову висловився представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3, який, окрім того, заперечив покликання представника позивачів щодо встановлення порядку користування належними його довірительці сараями Б і В.

Приватний нотаріус Тимофєєва А.М. та представник КП «Городоцьке РБТІ» в судове засідання не з'явились.

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє у первинному та зустрічному позовах.

За положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З пояснень позивача ОСОБА_5 та представників позивачів у суді, із копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 05.06.2008р. (а.с.10) убачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є спадкоємцям майна за заповітами по 1/2 частки будинковолодіння АДРЕСА_2, кожен, після смерті ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно.

Із копій витягів з Державного реєстру речових прав (а.с.11-12) видно, що 05.06.2014р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували право власності на успадковане майно в установленому законом порядку.

З пояснень ОСОБА_7, із долучених до справи копій договору дарування від 25.04.2014р. та витягу із Державного реєстру речових прав (а.с.8,9) видно, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку на АДРЕСА_3, до будинку належить сарай «Б», сарай «В», огорожа та криниця «К».

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просять виключити записи про володіння ОСОБА_6 сараєм Б і сараєм В, скасувати Державну реєстрацію права власності на них, а також визнати право власності на спірні будівлі за ними мотивуючи тим, що власники будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 були членами однієї родини, між якими склався порядок користування спірними будівлями ще з 1974р. і зокрема 2/3 частини сараю Б та сараєм В ( шопою) завжди користувались та продовжують користуватись власники будинку АДРЕСА_2, а 1/3 частиною сараю - власники будинку АДРЕСА_1, що шопа завжди перебувала у користуванні власників будинку АДРЕСА_2. 25 квітня 2014р. відповідачка ОСОБА_7 подарувала означене будинковолодіння ОСОБА_6, в т.ч. разом із спірними будівлями. Вважають, що остання не мала права розпоряджатись такими і реєструвати право власності на них в цілому, оскільки такі будівлі є у спільній частковій власності їх та відповідачів і належать також їм, так як вони тривало користувались такими.

Ці покликання позивачів суд бере до уваги, але розцінює як такі, що не дають підстав до задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Із оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи № 1095 на будинок АДРЕСА_2 убачається, що 27.03.1958р., рішенням Виконавчого комітету Городоцької міської Ради депутатів трудящих УРСР, ОСОБА_11 виділено 583 кв.м. земельної ділянки для побудови житлового будинку.

Згідно Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинковолодіння, убачається що станом на 11.12.1967р. на відведеній в установленому законом порядку земельній ділянці на АДРЕСА_1, забудівником ОСОБА_11 зведено одноповерховий житловий будинок з підвалом, житловою площею 47,35 кв.м, корисною площею 65,76 кв.м, площею забудови 128,10 кв.м, будівельним об'ємом 438 куб.м, при будинку вбиральня та земляний вигріб (а.12 інв. справа № 1095).

10.03.1968р. Самбірським МБТІ надало висновок на реєстрацію вищеозначеного домоволодіння на АДРЕСА_2 за ОСОБА_11 (а.с.13).

Згідно звідного оціночного акту по будинковолодінню АДРЕСА_2, інших документів, що містяться в інвентаризаційні справі на цей будинок видно, що станом 24.07.1984р. до складу належного ОСОБА_11 будинковолодіння належав будинок А1, сарай Б-1 та колодязь.

Документів, які б вказували про зведення ОСОБА_11 інших господарських будівель чи надвірних споруд, або ж, що такі перебували у користуванні останнього, при матеріалах вищеозначеної інвентаризаційної справи немає, позивачами не надано.

Із оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи Городоцького районного суду Львівської обл. № 2-323/08р. за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської обл. про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом убачається, що ОСОБА_11 і ОСОБА_13 були подружжям, разом проживали у будинку АДРЕСА_2, який звели у 1967р. (а. 29).

28.11.1988р. ОСОБА_13 на випадок своєї смерті належну їй на праві особистої власності 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими спорудами на АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_5 (а. 14 справи № 2-323/08р.).

Із оглянутих матеріалів цивільної справи Городоцького районного суду Львівської обл. № 2-323/08р. також видно, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

10.02.1999р. ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, належну йому на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з відповідними до цієї частини будинку господарськими спорудами на АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_4, що стверджується заповітом посвідченим 10.02.1999р. приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу Тимофеєвою А.М. (а.12,15 справа № 2-323/08р.).

Отже, на часі смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 до складу спадщини входив житловий будинок А.-1, сарай Б-1 та колодязь.

Доказів, які б свідчили про те, що у власності або ж у користуванні їх спадкодавців перебували інші господарські будівлі або надвірні споруди, позивачами не надано, в суді не здобуто.

Із матеріалів цивільної справи № 2-323/08р. убачається, що 04.04.2008р. ОСОБА_5 і ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом про визнання за ними права власності на будинковолодіння на АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітами після смерті ОСОБА_13, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Як убачається із змісту рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 05.06.2008р. (а.с.10), задоволюючи позов ОСОБА_5 і ОСОБА_4, суд виходив з того, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_13 і ОСОБА_11 входило будинковолодіння на АДРЕСА_2 Про наявність при будинковолодінні господарських будівель чи споруд, які б перебували у власності або ж у користуванні спадкодавців на АДРЕСА_1, в судовому рішенні не йдеться.

Про те, що спадкодавці ОСОБА_13 і ОСОБА_11 володіли і користувались будинковолодінням на АДРЕСА_2, яке звели на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці, окрім досліджених в судовому засіданні інвентаризаційних справ № 1095 і № 954 та інших матеріалів справи, видно також із змісту заяви ОСОБА_5 і ОСОБА_4 від 04.04.2008р, у якій останніми закладено вимогу про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітами на будинковолодіння по АДРЕСА_2 (а.1 справа № 2-323/08р.).

Більше того, спірні господарські будівлі, право власності на які просять визнати позивачі, зведені на АДРЕСА_1 і ніколи не входили до складу будинковолодіння, що на АДРЕСА_2, що стверджується, окрім досліджених в судовому засіданні інвентаризаційних справ на будинковолодіння на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, генеральним планом земельної ділянки АДРЕСА_4 на ім'я ОСОБА_10, розробленого на підставі рішення Городоцького міськвиконкому від 05.09.1955р. (а.с.127а).

Покликання представника позивачів ОСОБА_1 про спільне тривале за усною домовленістю користування спірними господарськими будівлями власниками домоволодінь АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, суд оцінює критично, з огляду на пояснення з цього приводу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 про неприязні стосунки між сторонами та на зміст долучених до справи заяв ОСОБА_7 до правоохоронних органів з цього приводу (а.с.70,77).

Ураховуючи, що до складу спадково майна після смерті ОСОБА_13 і ОСОБА_11 входило будинковолодіння на АДРЕСА_2, доказів, які б вказували про наявність інших господарських будівель чи споруд у власності або ж користуванні останніх, в т.ч. і на АДРЕСА_1 суду не надано, в суді не здобуто, тому підстав до задоволення вимог про виключення запису про володіння стодолою Б та шопою В з технічного паспорта на домоволодіння АДРЕСА_1, а відповідно і до скасування договору дарування серія ВТМ № 634962 від 25.04.2014р. та визнання права власності за позивачами на ці будівлі - немає, в первинному позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання права власності на господарські будівлі - стодолу Б та шопу В на АДРЕСА_1, за безпідставністю вимог, бо ці господарські будівлі є складовою будинку на АДРЕСА_1 і право власності на такі зареєстровані за нею у Державному реєстрі речових прав ще 25.04.2014р. (а.с.9).

Керуючись ст.ст. ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного округу Львівської обл. Тимофєєва Агнеса Матвіївна про:

виключення запису про володіння стодолою Б та шопою В з технічного паспорта на домоволодіння АДРЕСА_1;

визнання недійсним договору - дарування укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, серія ВТМ № 634962 від 25.04.2014р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської обл. Тимофєєвою Агнесою Матвіївною за реєстром № 322, в частині відчуження господарських споруд, і зокрема сараю (стодоли) та сараю (шопи), що на плані відповідно під літерою Б і В, на АДРЕСА_1;

скасування реєстрації права власності ОСОБА_6 від 25.04.2014р. на спірні споруди та визнання права власності на 2/3 частини сараю позначеного у витягу як стодола В та право власності на 1/1 частку шопи, позначеної у витягу як комірка Д у складі домоволодіння, що на АДРЕСА_2 - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на стодолу Б та шопу В, що на АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення.

Суддя Українець П.Ф.