Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

присяжних - Івановської О.В., Андреєєвської І.Л.,

при секретарі - Цукуровій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: опікун ОСОБА_3, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, яка визнана судом недієздатною, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, яка 04.10.2017 року о 17 год. 10 хв. за направленням психоневрологічного диспансеру у супроводі спеціалізованої психіатричної бригади була госпіталізована до відділення №3 ТМО "Психіатрія" у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану, а саме: безглуздою поведінкою, порушенням сну, проявами вербальної та фізичної агресії до родичів, загостренням галюцинаторно-параноїдної симптоматики, у стані психомоторного збудження.

В судовому засіданні представник заявника - лікар-психіатр ОСОБА_5 заяву підтримав. Пояснив, що ОСОБА_3 психічно хворіє з 2001 року, захворювання дебютувало галюцинаторно-параноїдною симптоматикою. З 2003 року неодноразово лікувався в ТМО "Психіатрія" галюцинаторно-параноїдною симптоматикою, агресивною поведінкою. Було встановлено діагноз - шизофренія. На протязі захворювання ремісії ставали коротшими, неякісними, а загострення - частішими та затяжними. Сформувався виражений апатико-дисоціативний дефект. Останнє стаціонарне лікування було з 03.03.2017 року по 10.05.2017 року. Підтримуючу терапію хвора приймала не регулярно. З ініціативи опікуна, періодично відвідувала дільничного психіатра. Протягом останніх двох тижнів порушився сон, недієздатна стала дратівливою, лається на матір та брата, штовхається, несподівано б'є посуд та інші речі, вночі вмикає гучно музику та телевізор, розмовляє сама з собою. ОСОБА_3 була госпіталізована у стані психомоторного збудження.

Заінтересована особа ОСОБА_3, яка являється опікуном недієздатної, в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації підопічної до психіатричного закладу, пояснила, що її донька агресивно поводиться по відношенню до неї та свого рідного брата, який є інвалідом ІІ групи, погрожує фізичною розправою, вступає в бійку, намагалась викинутися з балкону.

Прокурор Павліченко В.О. в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що заяву ТМО "Психіатрія" підтримує, просить її задовольнити та надати судовий дозвіл на госпіталізацію недієздатної ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку для проходження стаціонарного лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_3 (а.с.5).

Як встановлено в судовому засіданні, 04.10.2017 року за направленням психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 була госпіталізована до відділення №3 ТМО "Психіатрія" у м. Києві, в зв'язку з погіршенням психічного стану.

З висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.10.2017 року вбачається, що психічний статус ОСОБА_4: орієнтована, напружена, гнівлива, контакт формальний, малопродуктивний. На запитання відповідає вибірково, безглузда в своїх висловлюваннях. Судячи з її поведінки, вона відчуває імперативні псевдогалюцинаторні переживання - до чогось прислуховується. У висловлюваннях лунають маячні ідеї відносин, особливого значення. Мислення паралогічне з асоціативними розривами. Емоційно неадекватна. Схильна до імпульсивних дій. Критика до свого стану відсутня. ОСОБА_4 потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки має нестабільний психічний стан, обумовлений проявами галюцинаторно-параноїдної симптоматики, неадекватну поведінку з проявами агресії до членів родини та оточуючих, що може привести до непередбачуваних наслідків.

З медичної карти стаціонарного хворого №6056 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, галюцинаторно-параноїдний синдром - F -20.00. (а.с. 9-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: опікун ОСОБА_3, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, яка визнана судом недієздатною - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка визнана рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року недієздатною.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г.Б. СупрунГ. Б. Супрун
Присяжні О.В. Івановська І.Л. Андреєєвська