Справа № 286/2760/17
УХВАЛА

18 серпня 2017 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Гришковець А. Л. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу , -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Вирішуючи питання відкриття провадження по справі, встановлено, що зазначена заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Так, заява повинна містити серед інших відомостей і зміст зявлених вимог та виклад обставин, якими зявник обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

В п.3 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 Пленум Верховного Суду України розяснив, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Заявником в заяві не зазначено якими доказами цей факт підтверджується. До заяви не приєднано довідки про неможливість внесення змін до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження чи відновлення необхідних документів (витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження).

Крім того, заявник надала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, в якому зазначила, що має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей. Коштів хватає на одяг, продукти харчування, на інше, а тому вона перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Аналогічну норму закріплено і в статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Однак, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження її тяжкого майнового становища. Крім того, сам зміст клопотання суперечить твердженню про скрутне матеріальне становище заявника, так як вона зазначає, що «коштів хватає на одяг, продукти харчування, на інше».

За таких обставин, заяву слід залишити без руху до виправлення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху і надати заявникові строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : А. Л. Гришковець