Справа № 127/9843/17
Провадження 2/127/3614/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Константинові А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

12.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від 10.07.2017 року в якості третьої особи без самостійних вимог до справи було залучено ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 49).

ОСОБА_1 позов мотивував тим, що 21.08.2016 року внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми - перелому кісток лицьового черепа (передньої стінки лобної пазухи), забою головного мозку з субдуральними нашаруваннями над полюсами лобних доль, субарахноїдального крововиливу, травматичного набряку та садна лобної ділянки; забою грудної клітки, лівої кисті; саден верхньої третини передпліччя. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначене покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням 10% із суми заробітку в дохід держави із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення він зазнав ушкодження здоров'я, йому спричинені матеріальні збитки, які він поніс на оплату лікування від отриманих травм та відновлення здоров`я, на оплату проживання і переїзд до м. Вінниці в зв`язку з викликом для проведення слідчих дій на суму 3 850 грн.

Крім того, від отриманих тілесних пошкоджень позивач втратив працездатність на тривалий час, внаслідок чого не зміг вчасно підписати контракт та виїхати на роботу за кордон.

Так, 29.08.2017 року позивач збільшив позовні вимоги і зазначив, що відповідно до останнього трудового контракту моряка від 25.09.2015 року з власником судна, компанією ТОВ «GreenShipBulk 7 RTE» його заробітна плата на посаді 2-го інженера складала 5500 доларів на місяць. Відповідно до платіжних розрахунків до цього контракту, за останній повний місяць роботи в лютому 2016 року його зарплата становила 5500 доларів США. Лише після виписки з лікарні йому вдалося підписати наступний контракт через три місяці після ДТП, у жовтні 2016 року. Відповідно до цього контракту його заробітна плата складала 6700 доларів США на місяць. Тому вважає, що внаслідок спричинених злочином тілесних ушкоджень та втрати працездатності за три місяці він втратив кошти в розмірі 16 500 доларів США, що еквівалентно 420 750 грн. за курсом НБУ станом на 26.10.2016 року, які мав би реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.ст. 22, 1195 ЦК України просив стягнути упущену вигоду з відповідача.

Крім того, вчинений щодо нього злочин та обставини, що пов'язані із цим, спричинили позивачу фізичний біль та страждання. Під час ДТП він вдарився головою в кузов автомобіля, відчував сильний біль, який не заспокоювався протягом декількох тижнів. І дотепер позивач відчуває періодичні болі в голові що не дають йому спокійно спати, думати, спілкуватися із оточуючими і друзями, а також перебувати в салоні автомобіля. Тривале лікування в умовах стаціонару призвело до певних обмежень, це негативно вплинуло на морально-психологічний стан і на лікування його онкологічної хвороби, яка ускладнилась після перенесених травм. Стан здоров`я потребує подальшого лікування. Він був вимушений виправдовуватись перед роботодавцем щодо причин неприбуття на судно, таким чином, він втратив довіру роботодавця та колег, які вважають, що позивач підвів їх і не вийшов з ними у рейс. Не маючи достатніх коштів на лікування та ігнорування його потреб з боку відповідача, він змушений був продати належний йому автомобіль Міtsubishi Pajero Wagon 2007 року випуску по ціні, значно нижчій ринкової вартості, недоотримавши при цьому, як мінімум 3500 доларів США, що еквівалентно станом на 01.12.2016 року 94 500 грн.

Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов підтримав з урахуванням збільшених вимог, просив задоволити в повному обсязі. Наголосив, що позивач є моряком, кожного разу перед тим, як вийти в рейс, він підписує трудовий контракт. Упущена вигода з урахуванням зарплати за останнім перед ДТП контрактом - 5500 доларів за лютий 2016 року. Станом на день ДТП позивач не працював, однак вів перемовини стосовно підписання нового контракту. Він зміг підписати контракт і вийти в рейс лише в жовтні 2016 року після лікування. Оскільки внаслідок спричинених позивачу тілесних ушкоджень та втрати працездатності він несвоєчасно виїхав за кордон, протягом трьох місяців він втратив кошти в розмірі 16 500 доларів США, що еквівалентно 420 750 грн. за курсом НБУ станом на 26.10.2016 року, які мав би реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода). При цьому зазначив, що висновку МСЕК щодо ступеню втрати працездатності немає. Представник також просив стягнути 3 850 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди. Зауважив, що всі родичі позивача проживають у м. Миколаїв, у лікарні в м.Вінниці позивач був один, без жодної підтримки рідних та близьких, відповідач також матеріально не допомагав, що також дуже пригнічувало його. Коли він приїжджав на слідчі дії чи на судові засідання, то зупинявся в хостелі, оскільки у Вінниці не мав ні друзів, ні знайомих. При визначенні суми у відшкодування моральної шкоди представник просив врахувати, що позивач має онкологічну хворобу, лікування якої також ускладнилось після отриманих ним в ДТП травм.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач позов визнав частково, на суму 1796 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та на 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, надав письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 35-36, 85-86).

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_2 неодноразово пропонував ОСОБА_1 відшкодувати шкоду і при розгляді судом кримінального провадження давав 10 000 грн., однак позивач вважав запропоновані суми не значними і відмовлявся отримувати їх. При ухваленні рішення просив врахувати, що позивач на момент ДТП не працював, листок непрацездатності не отримував, комісією МСЕК ступінь втрати працездатності не був встановлений, більше того, вже у жовтні 2016 року ОСОБА_1 вийшов в довготривалий рейс, тому підстав для відшкодування заробітку, втраченого внаслідок каліцтва, немає. Визнав, що позивачу спричинено моральну шкоду, тому відповідач погоджується відшкодувати 5 000 грн. Також визнав, що позивачу спричинено матеріальну шкоду, позивачем доведений розмір в сумі 1796 грн.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2 21.08.2016 року близько 08.15 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», держномер НОМЕР_2, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Магістрацької - вул. Соборної в м. Вінниці, виїжджаючи з другорядної дороги, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки та перешкод іншим учасникам руху, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху (ПДР) України, п.10.1, п16.11 ПДР, не дав дорогу автомобілю марки «ГАЗ 3110» держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого з необережності допустив зіткнення з останнім.

В результаті вказаної ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ-3110» держномер НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

На стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 перебував з 21.08.2016 року до 28.08.2016 року та з 02.09.2016 року до 14.09.2016 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1553/1694 від 28.10.2016 року у ОСОБА_1 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - перелом кісток лицьового черепа передньої стінки лобної пазухи, забій головного мозку з субдуральними нашаруваннями над полюсами лобних долів, сударахноїдальний крововилив, травматичний набряк та садно лобної ділянки; забій грудної клітини, лівої кисті; садна верхньої третини лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 21.08.2016 року, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості, оскільки закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток лицьового черепа, забоєм головного мозку з субдуральними нашаруваннями, сударахноїдальним крововилив за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров'я (а.с. 6-10).

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2017 року № 127/26022/16-к ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначене покарання у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням 10% із суми заробітку в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до полісу АЕ/3229980 від 04.09.2015 року. Забезпечений транспортний засіб -автомобіль «Volkswagen Transporter» держномер НОМЕР_2 (а.с. 37). Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000 грн., заподіяну майну - 50 000 грн.

Таким чином, між сторонам виникли недоговірні зобов`язальні правовідносини, в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню норми глав 67, 82 ЦК України.

Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, оскільки передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідні роз`яснення містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а також в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Також суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року прийняв правову позицію, згідно якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Вина відповідача ОСОБА_2 встановлена вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2017 року № 127/26022/16-к. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (частиною 4 ст. 61 ЦПК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування позивач надав відповідні чеки, квитанції на понесення таких витрат.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивач частково довів належними доказами витрати на лікування. Суд приймає до уваги чеки, що підтверджують придбання медичних засобів і продуктів після 21.08.2016 року, на суму 1796 грн. (а.с. 13, 14, 15, 16, 17). Дану суму визнав відповідач і вона підлягає стягненню на користь позивача.

Оскільки чеки на суму 850 грн., 254,39 грн. (а.с. 12, 16) підтверджують витрати до 21.08.2016 року, вони не беруться до уваги як витрати, пов`язані із шкодою внаслідок ДТП. Також суд вважає, що пожертвування на суми 200 грн. та 150 грн., сплачені по квитанціям до Вінницького відділення міжнародного фонду допомоги хворим, не пов`язані із лікуванням внаслідок ДТП, оскільки дати сплати коштів немає (а.с. 18). Витрати на проживання в хостелі з 05.10.2016 року по 06.10.2016 року на суму 260 грн. також не є належним і допустимим доказом у справі, оскільки квитанція до прибуткового касового ордера без підпису бухгалтера і без печатки (а.с. 13).

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків та стосунків, у душевних хвилюваннях та стражданнях, пов'язаних з отриманими травмами, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості і спричинили тривалий розлад здоров`я, потребу в подальшому лікуванні. З урахуванням тривалості і глибини душевних страждань, вимог розумності і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення упущеної вигоди (зарплати в сумі, еквівалентній 16 500 доларів США), позивач посилався на ст. 1195 ЦК України, відповідно до якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (доход), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбанні ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Відповідно до частини третьої цієї статті якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Аналіз даних норм вказує на те, що позивач повинен довести факт каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на 21.08.2016 року позивач не працював і висновку МСЕК щодо втрати професійної (загальної) працездатності, її ступеню, строку тощо немає.

Судом було також встановлено, що контракт від 25.09.2015 року, за яким працював ОСОБА_1, припинив дію в лютому 2016 року, а наступний трудовий договір моряка був укладений ним із компанією MS Nordic Malmoe 2 GMBH & CO.KG 26.10.2016 року.

Твердження позивача, що внаслідок ДТП він втратив працездатність і не міг виїхати на роботу протягом трьох місяців (серпень, вересень, жовтень 2016 року), тому упущена вигода за цей період становить 16 500 доларів США, є безпідставними і не підтвердженими доказами та не ґрунтується на нормах матеріального права. Позивач не довів, що дана сума є доходом, який міг би одержати позивач за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода). Належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між ДТП і неможливістю укласти наступний контракт або порушенням його умов ОСОБА_1 не надав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням роз`ясень, що містяться в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Оскільки позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволений на 46% (1796?100?3850 = 46%) судовий збір становить 294,40 грн. (640?46?100= 294,40 грн.). Позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволений на 10%, тому судовий збір становить 160 грн. (1600?10?100 = 160 грн.).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к.НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 1796 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 454,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: