Провадження № 2/756/1991/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати в розмірі 1421,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що з 01 вересня 2000 року вона працювала на кафедрі української літератури Інституту української філології НПУ імені М.П. Драгомагова на посаді асистента, а з 01.09.2012р. її було переведено на посаду старшого викладача, згідно наказу ректора від 02.10.2012р. № 498. Згідно з наказом ректора від 23.11.2016р. № 685-П позивача звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору п.2ст.36 КЗпП України. Згідно з розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати в розмірі 1421,98 грн. З урахуванням зменшення позовних вимог, відповідач, на думку позивача, повинен сплатити їй середній заробітк за затримку виплати заробітної плати в розмірі 395,65 грн. Несвоєчасною виплатою позивачу заробітної плати аміністрація відповідача протизаконно позбавила позивача засобів для існування, що заподіяло важкі моральні страждання. Позивач був позбавлений можливості: купувати медикаменти, предмети першої необхідності, своєчасно проводити оплату за комунальні та інші послуги. Небажання відповідача в добровільному порядку провести виплату заборгованості по заробітній платі, змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. Вважає, що несвоєчасною виплатою позивачу заробітної плати, адміністрація підприємства заподіяла йому моральну шкоду, яку він оцінює в 1000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість, пояснивши остаточний розрахунок із виплатою усіх належних їй сум був здійснений 01.12.2016р. шляхом перерахування коштів на банківську карту. Відповідно до наказу ректора по особовому складу від 12.01.2017р. № 11-П на підставі ч.1ст.117 КЗпП України, позивачу було виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, а саме з 24.11.2016р. по 30.11.2016р.( включно), що підтверджується платіжним дорученням від 24.01.2017р. № 17. Окрім того позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не доведеними.

Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 з 01 вересня 2000 року працювала на кафедрі української літератури Інституту української філології НПУ імені М.П. Драгомагова на посаді асистента, а з 01.09.2012р. її було переведено на посаду старшого викладача, згідно наказу ректора від 02.10.2012р. № 498.

Згідно з наказом ректора від 23.11.2016р. № 685-П позивача звільнено з посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору п.2ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до наказу ректора по особовому складу від 12.01.2017р. № 11-П на підставі ч.1ст.117 КЗпП України, позивачу було виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, а саме з 24.11.2016р. по 30.11.2016р.( включно), що підтверджується платіжним дорученням від 24.01.2017р. № 17.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, відповідно до ст. 117 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку ( ст. 117 КЗпП ).

Таким чином, в зв'язку з повним розрахунок та витлатою всіх належним сум позивачу позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати в розмірі 395,65 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим представником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, шкоди, протиправності діяння, наявності зв'язку між шкодою і протиправним діянням (ст. 1167 ЦК України), а також положення ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що при визначенні розміру морального відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення відповідачем трудових прав позивача не мало місце, а тому для застосування ст.237-1 КЗпП України правові підстави відсутні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 179, 212, 214, 224 - 233 ЦПК, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. N 13, ст.ст. 21, 36, 47, 237-1 КЗпП України,-

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко