Справа № 522/7814/17
Провадження № 2/522/7171/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації місця проживання, та про вселення,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою № 18, що розташована у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, шляхом виселення з цієї квартири та зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а також про вселення до цієї квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що, по-перше, є власником квартири № 18, що розташована у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2011 р., укладеного між ним і відповідачем ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1626; і, по-друге, п. 5 вказаного договору купівлі-продажу передбачає, що за домовленістю сторін продавець та члени його сімї зобовязані звільнити згадану квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири не пізніше 15.01.2012 р., а п. 8 цього договору передбачає, що продавець свідчить, що в відчужуваній квартирі проживає та зареєстрований член його сімї ОСОБА_4, який повідомлений продавцем про продаж квартири та не заперечує звільнити квартиру і знятися з реєстрації за адресою цієї квартири у термін, зазначений в цьому договорі, але відповідачі до теперішнього часу проживають у спірній квартирі та місце проживання відповідача ОСОБА_4 зареєстровано за адресою цієї квартири, що призводить до порушення його права власності.

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання удаваним укладеного між ними 15.12.2011 р. договору купівлі-продажу квартири № 18, що розташована у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1625, та про застосування до цього договору правил, які регулюють відносини за договором застави, і про поновлення права власності на вказану квартиру.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації місця проживання та про вселення і цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним та поновлення права власності обєднані в одне провадження та цій обєднаній справі присвоєно № 522/7814/17 (а.с. 82-83).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним та поновлення права власності залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов ОСОБА_2, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_7 та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не повідомили суду причини своє неявки, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові накладні №№ 18239, 18242, 18240, 18241 про отримання ними судових повісток.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 15 грудня 2011 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1626, за умовами якого ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру під № 18, що знаходиться у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, та, на підставі цього договору, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 28 грудня 2011 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису : 2964 в книзі : 800пр-72).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Станом на дату судового розгляду даної справи укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірної квартиру від 15.12.2011 р. за р. № 1626 у встановленому законом порядку не визнано недійсним.

Пункт 5 згаданого договору купівлі-продажу від 15 грудня 2011 року за р. № 1626 передбачає, що за домовленістю сторін продавець та члени його сімї зобовязані звільнити квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири не пізніше 15.01.2012 р.

Згідно п. 8 цього договору, продавець свідчить, що в відчужуваній квартирі проживає та зареєстрований член його сімї ОСОБА_4, який повідомлений продавцем про продаж квартири та не заперечує звільнити квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири у термін, зазначений в цьому договорі.

Як вбачається з виданої 15.03.2017 р. Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради довідки про зняття з реєстрації місця проживання, 15.03.2017 року здійснено зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2011 р. за р № 1626.

Проте відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до теперішнього часу не звільнили спірну квартиру, а відповідач ОСОБА_4 також не знявся з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири.

Крім того, до теперішнього часу в спірній квартирі без реєстрації проживає відповідач ОСОБА_8

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином, право власності відповідача ОСОБА_3 на спірну квартиру, після відчуження ним цієї квартири на користь позивача ОСОБА_2 на підставі згаданого договору купівлі-продажу, як і його право користування спірною квартирою, вважається припиненим, а право користування цією квартирою, яке належить відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5, є похідним від права власності та права користування цією квартирою, яке належало її колишньому власнику ОСОБА_3

Крім того, після укладення між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу спірної квартири від 15.12.2011 р. за р. № 1626, між ОСОБА_2 і відповідачами не укладались будь-які договори щодо спірної квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги розяснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р., про те, що за змістом ст. 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпоряджання своїм майном, що не повязані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів в рівних частинах на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1920,00 грн., повязані із сплатою судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_1, НОМЕР_2, вданий Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 25.07.1995 р., що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, у користуванні належною йому на праві власності квартирою № 18, що знаходиться в будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_3, ІПН : НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 16.06.2000 р., ОСОБА_4, ІПН : НОМЕР_5, НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 02.12.1998 р., та ОСОБА_5, а також шляхом зняття ОСОБА_4, ІПН : НОМЕР_5, НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 02.12.1998 р., з реєстрації місця проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вселити ОСОБА_2 в належну йому на праві власності квартиру № 18, що знаходиться у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відшкодування судових витрат в рівних частках 1920 (одна тисяча девятсот двадцять) грн. 00 коп., тобто з кожного по 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., на користь ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко