Справа № 306/1703/17
Провадження № 2/306/689/17
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

при секретарі Лизанец І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Полянської сільської ради Свалявського району про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що її покійний дід - ОСОБА_2 був власником житлового будинку із надвірними спорудами у АДРЕСА_1. Після його смерті у даному будинку залишилась проживати його донька (мати позивача) ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначила, що ні дідусь, ні мати не виготовили свідоцтво про право власності за вищезгаданий будинок, а вона на день смерті батьків проживала у вищевказаному будинку і являється єдиною спадкоємицею вказаного майна. В даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в державній нотаріальній конторі право власності оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом.

Сторони у судове засідання не з"явилися, від представників сторін на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача залишив розгляд даного питання на розсуд суду (а.с. 30, 31).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Протоколом № 20 засідання правління кзпу ім. 70-ти річчя Й.В. Сталіна с. Плоске від 31.08.1952 року, ОСОБА_2 виділено 0, 12 га землі в урочищі Ростока (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.04.1971 року, ОСОБА_3 (мати позивача) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 04 травня 1971 року стверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 04.05.1971 року одружилися (а.с. 7)

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виданого ФОП ОСОБА_8 такий складається з таких об"єктів: "А" - житлового будинку; "Б" - сарая; "В" - вбиральні; № 1,2 - огорожі. Інвентаризаційна вартість вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в цінах 2017 року становить 65 817, 00 (шістдесят п»ять тисяч вісімсот сімнадцять грн 00 к.) грн. Замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 (а.с. 9-12).

Відповідно до довідки за № 60 від 07.12.2016 року, виданої виконкомом Плосківської сільської ради ОСОБА_1, мешканці АДРЕСА_2, згідно земельно-кадастрової документації за домогосподарством у АДРЕСА_1 рахуються земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 - 0, 11 га; для ведення особистого селянського господарства - 0, 41 га (а.с. 14).

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, актовий запис № 175 від 25.09.2006 року (а.с. 13).

Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4, виданого 16 липня 1974 року, актовий запис № 45 стверджується, що ОСОБА_9 (позивач) є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 6).

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з "ОСОБА_10" на "ОСОБА_1", що стверджується свідоцтвом про одруження серії № НОМЕР_5 від 08 жовтня 2000 року (а.с. 5).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов"язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до Постанови ПВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.95, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_6, виданий Свалявським РВ УМВС України у Закарпатській області 07 грудня 2006 року) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець