Справа №266/3216/17
Провадження№ 2/266/973/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, визначені у п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України та підлягають розгляду в порядку наказного провадження, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлений законом - ч. 2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та визначенню в судовому порядку додатково не підлягає.

Отже, позивачкою фактично предявлений позов за вимогами простягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, визначеними у частині першій статті 96 ЦПК України, який може бути поданий лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки в порядку ч.1 ст.105 ЦПК України скасування за заявою боржника наказів, виданих відповідно до пунктів 4, 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, не передбачено.

За вимогами ч. 6 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених ч.3 ст. 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Позивачкою до позовної заяви не додана копія ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за відповідними вимогами про стягнення аліментів, тому суд вважає її поданою з порушенням ст.119 ЦПК України, що є підставою для залишення її без руху.

Згідно із ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З наведених підстав суд залишає позовну заяву без руху та надає позивачці строк протягом пяти днів для усунення вказаних недоліків, а саме подання до позовної зави копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за заявленими вимогами, за наявності, у разі її постановлення судом за результатом такого звернення.

За наслідками ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, зазначені судом та сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом пяти днів з дня отримання цієї ухвали.

У випадку невиконання ухвали у встановлений законом строк позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д`яченко Д. О.