Провадження номер 2/741/499/17
Єдиний унікальний номер 741/1160/17
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Шевченка, 15, у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. 17 березня 2005 року померла ОСОБА_3 Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом. 25 вересня 2016 року помер батько позивача ОСОБА_4 Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Спадкова справа відкрита в приватного нотаріуса ОСОБА_5 Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також у звязку з тим, що померлі за життя офіційно не зареєстрували право власності на будинок, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів, і на сьогодні змінити його статус неможливо. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 15.

У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті батька.

Представник відповідача, Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 15 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 15.05.1991 та довідкою виконкому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 325 від 14 липня 2017 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належав у рівних частинах житловий будинок № 15 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області.

17 березня 2005 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3В заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 66). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_4 був чоловіком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 14). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 №38/2015 убачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 61-64).

Отже, ОСОБА_3 після смерті дружини успадкував фактично належну їй частину спірного житлового будинку, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

25 вересня 2016 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Держанівка Носівського району по вул. Шевченка, 15, заповідав ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не скасовано (а. с. 80), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 74). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 №112/2016 убачається, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 68-92).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії №836/02-31 від 11 серпня 2017 року (а. с. 19).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 15 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 11-13).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 04.08.2017 складає 62263 грн. (а. с. 21-52).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 25 вересня 2016 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 15, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а1», сараю «В», сараю «Б», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, хвіртки «3», загальною площею 77,6 кв. м житловою площею 29,0 кв. м ринковою вартістю 62263 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий