У Х В А Л А

10 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про передачу майна в заклад та звернення стягнення,

встановила:

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року, позов задоволено.

Передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4, належного йому на праві власності предмету застави, а саме: транспортного засобу марки «SKODA» модель «SUPERB CLASSIK», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а також комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу (технічний паспорт).

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2008 року № VIW3А800000445 у сумі 140 708,03 доларів США, що еквівалентно 3 544 435 грн. 39 коп., звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «SKODA» модель «SUPERB CLASSIK», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду касаційної інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення касаційної скарги, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 41 Конституції України, статей 321, 386, 388, 572, 586 ЦК України, частини другої статті 17 Закону України «Про заставу», статей 10, 12, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відомості про заставу внесені до реєстру на підставі кредитно-заставного договору від 12 серпня 2008 року, на відчуження рухомого майна накладено заборону 11 червня 2013 року та зареєстровано звернення стягнення 18 червня 2013 року, тобто 09 липня 2013 року на час реалізації ОСОБА_4 заставленого транспортного засобу, реєстратором було зареєстровано арешт рухомого майна, і до цього часу обтяження припинено не було. Відтак, реалізація транспортного засобу проведена без згоди ПАТ КБ «Приватбанк», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що звертаючи стягнення на предмет застави, суди не звернули уваги, що на момент продажу спірного автомобіля відомості про обтяження предмета застави не були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тому ОСОБА_4 придбав вантажний самоскид SCANIA 114.340 без будь-яких обтяжень.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відсутні підстави для звернення стягнення на заставне майно, оскільки незареєстроване обтяження не зберігає своєї сили для нового власника, а також висновок щодо порушення прав ОСОБА_6 наявністю зареєстрованої заборони щодо її майна.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року суд касаційної інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних доказів про накладення обтяження на переданий у заставу автомобіль Mercedes-Benz Vito 110 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у задоволенні необхідно відмовити, оскільки відповідач відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» набув право власності на цей автомобіль без обтяжень.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відмовляючи в задоволенні позову, суди дійшли правильного висновку щодо безпідставності позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів щодо реєстрації застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та не надано відомостей щодо внесення до державного реєстру даних про початок звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Таким чином, у судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про передачу майна в заклад та звернення стягнення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук