Справа № 150/565/17
Провадження №2/150/231/17
5 жовтня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Кушнір Б.Б.,
за участю секретаря Гендзьори О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борівської територіальної громади в особі Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначив, що 5 лютого 2006 року померла його мати ОСОБА_2 в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області. Після її смерті залишилася спадщина, в тому числі право на земельну частку (пай) на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. З моменту смерті матері документи на спадкове майно не оформляв у звязку із скрутним майновим станом. У 2017 році стало можливо оформити спадкові права на право на земельну частку (пай), однак під час збирання документів для оформлення виявилось, що відсутній документ, який посвідчує право матері на земельну частку (пай). 19.04.2017 позивач звернувся до Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом на майно матері, однак йому було відмовлено у встановленому законом порядку у видачі свідоцтва про спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно. Вважаючи, що мати - ОСОБА_2, яка померла 5 лютого 2006 року, набула за життя право на земельну частку (пай), однак, сертифікат та державний акт на дану земельну ділянку за життя не отримала, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької областів порядку спадкування за законом.
Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити у повному обсязі, справу просить розглядати у його відсутність.
Відповідач - Борівська сільська рада Чернівецького району Вінницької області явку представника в судове засідання не забезпечила, через канцелярію подала письмову заяву, у якій позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, справу просить розглядати у відсутність свого представника.
Сторони скористались наданим їм ч. 2 ст. 158 ЦПК України правом подання клопотання про розгляд справи у їх відсутність, відтак, суд проводить розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку висновку:
Встановлено, що 5 лютого 2006 року померла рідна мати позивача ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 025171, видане виконкомом Борівської сільськї ради Чернівецького району Вінницькій області 6 лютого 2006 року.
Той факт, що ОСОБА_1 являється рідним сином спадкодавця ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії 1-АМ № 197461, згідно якого матір'ю записано ОСОБА_2.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), яка розташована на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується довідкою № 1796 від 01.09.2017, виданою виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.
Згідно довідки № 604 від 06.03.2017, виданої виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, на день відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживав із своєю матірю (спадкодавцем) ОСОБА_2, останнім місцем проживання якої було с. Борівка Чернівецького району Вінницької області.
Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі Вінницької області від 17.03.2017 за №П-140/0-127/6-17, ОСОБА_2 входить в список померлих громадян - акціонерів СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад, який затверджено розпорядженням Чернівецької райдержадміністрації №232 від 27.07.2007 «Про затвердження протоколу розподілу земельних часток (паїв) та технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) з вигтовленням державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-акціонерам СВАТ "Моївське" на території Моївської та Борівської сільських рад".
Так, 27 липня 2007 року Чернівецька районна державна адміністрація Вінницької області прийняла вищезазначене розпорядження № 232, яким затвердила протокол розподілу земельних часток (паїв) та технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам акціонерам СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад; передачу у власність громадянам згідно списків земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам за списком.
Як вбачається з самого розпорядження №232 Чернівецької райдержадміністрації від 27.07.2007року та додатку №2 до нього у Список померлих громадян акціонерів СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад Чернівецького району Вінницької області, під №2 значиться ОСОБА_2, якій належить земельна ділянка за № 41 площею 5,4786 га.
Окрім того, розпорядженням Чернівецької районної державної адміністрації №216 від 09.09.2015року надано дозвіл на приватизацію земель СВАТ «Моївське» та затверджено списки громадян, які мають право па отримання земельної частки (паю) на землях СВАТ «Моївське» в кількості 297 чоловік згідно додатку, до даного списку включено прізвище, імя, по батькові матері позивача ОСОБА_2.
Абзацами 1,3 ст. 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським коперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акіонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 вказаного Указу).
Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримала право на земельну частку (пай) як акціонер СВАТ «Моївське» відповідно до Земельного кодексу України, Указів Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Закону України «Про встановлення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 являється позивач ОСОБА_1, який фактично прийняв спадщину, про що свідчить довідка № 604 від 06.03.2017, видана виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.
У спадковому реєстрі заведена спадкова справа № 60539072 після смерті ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацією № 47464502 від 19.04.2017.
Однак, ОСОБА_1 не має можливості належним чином оформити спадкові права на вищевказану земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право спадкодавця ОСОБА_2 на земельну частку (пай), яка є обєктом спадкування, про що свідчить постанова державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області № 325/02-31 від 26.04.2017.
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У ч. 3 ст. 1268 зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.У частині 5 даної статті встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України визначено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.
Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відтак, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.
На підставі вищенаведеного, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 прийшов до висновку про задоволення його позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174 , 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, право на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 5 лютого 2006 року, у вигляді земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,4786 га, яка знаходиться на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Б. Кушнір