Справа № 462/4680/17
У Х В А Л А

09 жовтня 2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Скнилівок» про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням №406 у будинку №25 на вул.Садовій у м.Львові та зобовязати ЛКП «Скнилівок» укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення №406 у будинку №25 на вул.Садовій у м.Львові.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.4 цього Закону судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить визнати за ним право користування житловим приміщенням та зобовязати укласти договір найму житлового приміщення.

При цьому, позивач подав заяву, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі посилаючись на те, що є пенсіонером, інших джерел доходу окрім пенсії у нього немає, а відтак не має можливості сплатити судовий збір.

Розглянувши клопотання, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 3 ст.2 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Отже, єдиною підставою для вчиненнясудом зазначених у ст.8 вказаного Закону дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону.

Суд не вбачає обґрунтованих та переконливих підстав для відстрочки сплати судового збору, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження його тяжкого майнового стану.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, вважаю, що позивач, як сторона у справі, має виконувати встановлений законодавством обов'язок сплати судового збору.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт неможливості ОСОБА_1 сплати судового збору не додано, як наслідок він має сплатити судовий збіру належному порядку та розмірі.Посилання позивача на неспроможність сплати судового збору у звязку з важким матеріальним становищем не можуть братися судом до уваги, оскільки суду не надано достатніх доказів на підтвердження цього.

У відповідності до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.119, 121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Скнилівок» про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує пяти днів з дня отримання ним ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Л. Бориславський