У Х В А Л А

11 жовтня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Кузнецов Д.В., ознайомившись в м.Маріуполі із позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2017 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Одночасно із позовом ОСОБА_2 надала суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначила, що у теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не працює. Єдиним джерелом її доходу є державна допомога при народженні дитини, адже ОСОБА_3 матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, а тому з урахуванням її майнового стану просила звільнити її від сплати судового збору при зверненні до суду.

Ознайомившись із цим клопотанням, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню, а тому позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Стаття 5 цього Закону передбачає перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, до якого позивач не належить.

Підстави для звільнення від сплати судового збору визначені ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до положень цих статей, суд може звільнити від сплати судового збору особу, враховуючи її майновий стан.

Як зазначено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У підтвердження свого матеріального стану ОСОБА_2 надано до суду довідку № 11794 від 03.10.2017 року про отримання (неотримання) допомоги, видану Управлінням соціального захисту населення Центрального району м. Маріуполя, з якої лише вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, з 01.09.2016 року по 01.10.2019 року їй призначено допомогу при народженні дитини, однак, розмір такої допомоги та графік сплати не зазначений.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, вважаю, що ОСОБА_2 не представлено достатніх доказів у підтвердження майнового стану, що унеможливлює оплату судового збору.

У відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 грн.).

Як вбачається зі ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119,120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, то він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 79, 119, 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д. В. Кузнецов