Справа № 289/1638/17
Номер провадження 2/289/921/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської обєднаної територіальної громади про визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті спадкодавці ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

цілої земельної ділянки вартістю 38 718 грн., площею 3,8718 га, кадастровий номер :05:000:0111, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115361, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 361;

цілої земельної ділянки вартістю 7 268 грн., площею 0,7268 га, кадастровий номер :08:000:0295, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115360, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 360, інших спадкоємців на дане майно не має, тому просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка та її представник не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі,з позовними вимогами погодився.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що 06 травня 2010 року у віці 84 років померла рідна баба позивача і спадкодавиця ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 07 травня 2010 року було зроблено відповідний запис за № «4», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 146330, яке видане «07» травня 2010 року Виконкомом Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

цілої земельної ділянки площею 3,8718 га, кадастровий номер :05:000:0111, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115361, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 361;

цілої земельної ділянки площею 0,7268 га, кадастровий номер :08:000:0295, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115360, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 360.

Право власності у ДРП не зареєстровано. Оригінал правовстановлюючого документу втрачений.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі «ЦК України»): Спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України, передбачено: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1226, п. 2 ЦК України, встановлює: У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Тобто, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За свого життя спадкодавець ОСОБА_2 заповітів не складала, а відтак спадкування має місце спадкування за законом.

Ст. 1261 ЦК України, зазначає: У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1266 ЦК України, зазначає: Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є рідною онукою померлої спадкодавиці ОСОБА_2.

Відповідно до відомостей, зазначених у довідці № 192, виданій 16.05.2017 Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області:

«...померла громадянка ОСОБА_2, на день смерті 06 травня 2010 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім померлої в цьому жилому будинку були зареєстровані та проживали на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця:

внука ОСОБА_1.

правнук ОСОБА_3.

Більше ніхто, не проживав та не був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців з дня його смерті в будинку, де спадкодавець був зареєстрований.»

Спадщину в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_2 (06.05.2010) фактично прийняла позивачка ОСОБА_1, шляхом догляду до смерті баби, проведенням за свій рахунок поховання спадкодавиці, робила по ній 9-ий та 40-ий обіди, доглядає за нерухомістю, обробляє земельні ділянки, тощо;

Окрім позивача, у померлої спадкодавиці відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно, відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1. п. 1 ст. 1280 ЦК України «Перерозподіл спадщини» спадкоємці мають право на перерозподіл спадщини між собою: «Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.»

Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця в органах нотаріату (нотконторах) за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином земельними ділянками на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на ці ділянки, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не у судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цих документів земельні ділянки належали йому на праві власності.

При житті спадкодавиця своє право на земельні ділянки у встановленому законом порядку оформила, але державні акти втратила, тому належним чином в органі ДЗК, ні в Реєстраційній службі ДРРП це право власності не зареєструвала і при житті відповідні Витяги про реєстрацію права власності одержати не змогли, бо померли.

Неможливість позивача отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, за наявністю перешкод відсутності належних правовстановлюючих документів, є очевидним і не потребує додаткового предявлення позивачем суду Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Звернення позивача до нотаріуса за такою постановою є формальною стороною спору і така постанова надається суду, коли особа звертається до суду за оформленням права власності без наявності перешкод, які є очевидними.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,60,209,213-215, 218 ЦПК України,ст.ст.1216, 1217, 1221-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Потіївської обєднаної територіальної громади про визнання права на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її рідній бабі ОСОБА_2, що померла 06 травня 2010 року у віці 84 років в селі ОСОБА_4 і складається з:

цілої земельної ділянки площею 3,8718 га, кадастровий номер :05:000:0111, вартістю 38 718 грн., цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115361, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 361;

цілої земельної ділянки площею 0,7268 га, кадастровий номер :08:000:0295, вартістю 7 268 грн., цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 115360, виданого 02 квітня 2004 р. Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови РДА від 18.02.2004 № 18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 360.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький