Справа № 724/348/17
Провадження № 2/724/359/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Корпан М.В.

за участю сторін: представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та про визнання права власності на частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами,-

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та про визнання права власності на частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами. В якій просить поновити пропущений з поважних причин строк позовної давності на подачу позовної заяви; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 1158 від 16.09.2013 року виданого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. на ім'я ОСОБА_4, на спадщину, яка складається з житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 9/24 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

23.03.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з новою редакцією позовної заяви до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та про визнання права власності на частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами.

В обґрунтування позову посилається на те, що в період 1950-1973 року жителями с. Бочківці, подружжям, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був побудований новий будинок з належними до нього будівлями спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Доказами побудови вказаного житлового будинку в період шлюбу її батьків, слугує інформація, яка міститься у витягах з по господарських книг домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1, головою якого був ОСОБА_6, за періоди 1955-1957рр., 1974-1976рр., 1980-1982рр., 1986-1990рр. Де в колонці «Будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» в графі «житловий будинок - рік забудови» чітко зазначено 1956р. Тоді як шлюб батьками позивача було укладено 06 листопада 1950 р.

Зазначає, що ОСОБА_6 рахувався головою домогосподарства за адресо: АДРЕСА_1, згодом на його ім'я було оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно на зазначений житловий будинок, вказане свідоцтво було видане та зареєстроване 16.03.2006р. на підставі рішення виконавчого комітету Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 13.07.2005 року за №42-07.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6, який до дня смерті постійно проживав в с. Бочківці, Хотинського району Чернівецької області. На день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину покійний батько заповів своєму сину ОСОБА_4 - відповідачу по справі.

Також зазначає, що вона є інвалідом з дитинства, з 1968 року їй призначена пенсія як інваліду II групи. На час смерті її батька, фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 наступні спадкоємці: ОСОБА_7 - дружина покійного батька; ОСОБА_4 - син покійного-відповідач по справі; ОСОБА_3 - донька покійного - позивач в справі. Про те, що вона постійно, фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті батька та пізніше аж до 2013р. свідчить довідка Бочковецької сільради Хотинського району Чернівецької області за №834-02-20 від 14.08.2015р., також довідка Бочковецької сільради, Хотинського району Чернівецької області за №273-02-20 від 16.03.2017р. згідно якої вона дійсно проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 разом з батьками момент їх смерті та до 2013р. Враховуючи наведене, вона має право на обов'язкову частку у спадщині батька ОСОБА_6, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця.

Також вказує, що вона відмови від обов'язкової частки в спадщині не писала. Тобто розміри часток спадкоємців ОСОБА_6 в спадщині останнього (1/2 житлового будинку) складали: частка ОСОБА_4 - 5/6 частини від 1/2 частини спадкового житлового будинку (або 5/12 від цілого будинку); її частка - 1/6 частини від 1/2 частини спадкового житлового будинку (або 1/12 від цілого будинку).

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_7. Спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_7 складається з 1/2 частини (інакше з 6/12 частини) житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яка належала покійній на праві спільної сумісної власності подружжя.

На момент смерті ОСОБА_7 фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 наступні спадкоємці першої черги: ОСОБА_4 - син покійного-відповідач по справі; ОСОБА_3 донька покійного - позивач в справі.

Оскільки заповіту щодо розпорядження належним їй майном ОСОБА_7 не залишила то вона та відповідач як спадкоємці за законом першої черги які на момент смерті спадкодавця (відкриття спадщини ) проживали разом з нею, спадкують рівні частки у спадщині. Тобто частки позивача і відповідача у спадщині матері становить по 3/12 кожному.

Таким чином, позивач просить визнати за нею право власності на 4/12 частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. На 1/12 частину як на обов'язкову частку за законом після смерті батька ОСОБА_6 та на 3/12 частки, як на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7 (1/12+3/12=4/12).

При цьому відповідач має право на 8/12 частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1. На 5/12 частки як на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 та на 3/12 частки, як на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7 (5/12+3/12=8/12).

Вказує, що її покійна мати не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті чоловіка та виділити свою частку в спільному майні подружжя оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 через неповних 5 місяців після смерті свого чоловіка. Так як на момент смерті батька і матері право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не було оформлено, то заяви на вступ в спадщину позивач не писала, право власності на зазначений будинок в зв'язку з своєю неспроможністю не могла сама оформити.

Зазначає, що вона і відповідач до 2013 року фактично жили однією сім'єю. Відповідач - тобто її брат був єдиним працездатним чоловіком в сім'ї, він запевнив її в тому, що всі необхідні документи для набуття спадщини і на себе і неї він оформить сам, для чого вона виділяла йому гроші на витрати, періодичні запитання, чи він оформив документи, відповідач інформував її, що документи виготовляються. В 2013 році стосунки між нею та відповідачем погіршились, відповідач зловживав випивкою створював різні конфліктні ситуації тощо. В результаті чого позивач та відповідач почали проживати окремо. У липні 2015 року на її адресу надійшла позовна заява відповідача «Про визнання незаконним рішення Бочковецької сільської ради Хотинського району, визнання незаконним свідоцтва про право власності земель ділянки, розподіл земельної ділянки», ознайомившись з даною позовною заявою їй стало відомо, що відповідач самостійно оформив на себе право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1158 від 16.09.2013 року виданого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. Вона вважає що вищевказане свідоцтво видане з частковим порушенням норм цивільного права, та з порушенням її прав як спадкоємця.

Вказує, що вона являється інвалідом з дитинства, і фізично не мала змоги самостійно виїхати в Хотин та вчиняти дії, пов'язані з оформленням права власної на нерухоме майно в порядку спадкування, а відповідач не повідомив її про отримання ним свідоцтва про право власності на нерухоме майно на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я покійного батька та в подальшому переоформлення на себе права власності спірний житловий будинок. Вказане стало причиною пропущення нею строків позовної давності.

Посилається на те, що в березні 2017 року вона звернулась до Хотинської державної нотаріальної контори з заявами: про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку в спадщині на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_6 Нотаріус відмовив їй у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що на момент звернення спадщина вже була видана спадкоємцю за заповітом; про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину в спадщині на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_7 Нотаріус повідомила позивача про те, що за життя ОСОБА_7 не виділила 1/2 частки в спільному майні подружжя та довела до відома, що житловий будинок був переписаний після смерті батька ОСОБА_6 на спадкоємця за заповітом, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщин після смерті матері ОСОБА_7, про що надала відповідну довідку.

Підтримуючи викладене просить: встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 з 01.01.1980 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1., разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 з 01.01.1980 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстрованого реєстрі за № 1158 від 16.09.2013 року виданого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. на ім'я ОСОБА_4, на спадщину, яка складається з житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 4/12 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10.08.2017 року представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву в якій відкликав заяву якою зменшив обсяг позовних вимог, відкликавши заяву про поновлення пропущеного, з поважних причин строку позовної давності.

02.10.2017 року представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/12 частки від цілого будинку по АДРЕСА_1, а саме 1/12 частку як на обов'язкову частку після смерті батька ОСОБА_6, та на 1/12 частку після смерті матері ОСОБА_7 як на обов'язкову частку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні посилаючись на доводи вказані в позовній заяві за новою редакцією позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що позивачка ОСОБА_3 постійно проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті своїх батьків: батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, сама за вказаною адресою з 2005 року по 2013 рік не проживала.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_8 враховуючи докази наявні в матеріалах справи, враховуючи записи по господарської книги і довідку виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 18.03.2013 року, а також те що ОСОБА_8 є представником позивача, сама підписала та подала позовну заяву до суду в інтересах ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 будучи племінницею позивача підтвердила факт проживання ОСОБА_3 з батьками ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 06 листопада 1950 року у виконавчому комітеті Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 19, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 1 від 23.02.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 03.08.2005 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, що розташоване по АДРЕСА_1.

Як вбачається із дублікату заповіту від 08.04.2002 року посвідченого секретарем Бочковецької сільської ради та зареєстровано в реєстрі № 55, ОСОБА_6 все майно де б воно не було і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті заповів у власність своєму сину ОСОБА_4, що проживає в с. Бочківці Хотинського району Чернівецької області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із довідки виданої Хотинською державною нотаріальною конторою № 217/02-14 від 21.03.2017 року вбачається, що після смерті батька позивача - ОСОБА_6, мати позивача ОСОБА_7 не зверталась із заявою про виділ 1/2 частки в спільному майні подружжя, а житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був переписаний після смерті ОСОБА_6 на спадкоємця, на якого він залишив заповіт.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2013 року ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6, а саме житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

В силу п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені: батько - ОСОБА_6, мати ОСОБА_7.

Із копії посвідчення № НОМЕР_4 за формою № 6 вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи пожиттєво.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 даних ними в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає в іншому населеному пункті, а саме в с. Грозинці Хотинського району Чернівецької області, є представником позивача, підписала і подала позовну заяву до суду, а ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, є племінницею позивачки та проживає в с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області. Таким чином, вони не могли знати чи позивачка ОСОБА_3 постійно до дня смерті проживала в з померлими батьками: ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Як встановлено судом та вбачається із довідки виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 219-02-20 від 18.03.2013 року покійний ОСОБА_6 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1. На день його смерті в даному господарстві були прописані та проживали: дружина - ОСОБА_7, 1928 р.н.; син - ОСОБА_4, 1968 р.н.

Судом дослідивши довідки видані виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 834-02-20 від 04.08.2015 року та № 273-02-20 від 16.03.2017 року встановлено, що вказані довідки не спростовують інформацію в довідці виданій виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 219-02-20 від 18.03.2013 року , тому в них не вказано, що ОСОБА_3 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 перід такого проживання і не є доказом постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Інформація, яка зазначена в довідках № 834-02-20 від 04.08.2015 року та № 273-02-20 від 16.03.2017 року спростовуються наступним:

В п. 8 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої наказом Держкомстату України від 17.07.2000 року № 234 зазначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх.

Згідно п. 29 цієї Інструкції у рядку 17 "Відмітка про осіб, які заново прибули на територію даної сільради" робиться відмітка про новоприбулих на постійне місце проживання. Осіб, які прибули до домогосподарства з іншого домогосподарства даної сільської ради або значилися у списках, що тимчасово проживають, записують у Погосподарську книгу без відмітки в рядку 17. Відмітка проводиться також щодо осіб, яким у рядках 13, 15 робиться відмітка про повернення після тимчасової відсутності. Відмітка про новоприбулих проводиться протягом року в період прибуття цих осіб і перевіряється під час суцільного обходу.

Згідно витягу із по господарської книги № 10 Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за 1980-1982 роки ОСОБА_3 вибула в по господарський НОМЕР_5.

Відповідно до копії по господарської книги № 5 розпочатої Бочковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області в 2001 році, закінченої 2005 року ОСОБА_3 постійно проживала в домогосподарстві за особовим рахунком НОМЕР_5, яке розташоване в АДРЕСА_2.

Згідно копії особового рахунку НОМЕР_6 за адресою домогосподарства: АДРЕСА_1 відомості про постійне проживання ОСОБА_3 в даному домогосподарстві відсутні.

Таким чином, вищезазначеним спростовується твердження позивачки ОСОБА_3 про те, що вона постійно проживала з батьками на момент їх смерті та не може бути визнана такою, що прийняла спадщину на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями є недоведеними, безпідставними та не обґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона не проживала постійно із спадкодавцями на день смерті, також те, що на той час ОСОБА_4 був єдиним спадкоємцем який відповідно до ст. 1223 ЦК України мають право на спадкування, інших даних у нотаріуса не було, доказів позивачем, що нотаріус при видачі свідоцтва допустила будь-які порушення суду не надано, тому підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом немає.

Також враховуючи те, що суд вважає, що у задоволенні позову в частинах встановлення факту постійного проживання та визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним слід відмовити, то позов у частині визнання право власності на частку у спадковому майні не підлягає задоволенню за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та про визнання права власності на частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами слід відмовити

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 13, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, 328, 348, 1217, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15,16, 57, 58, 59, 60, 63, 64, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та про визнання права власності на частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв