Провадження № 4-с/761/99/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Національного музею історії України на дії Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Національний музей історії України (далі - Заявник), в особі свого представника, 14 листопада 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни (далі - Державний виконавець) про скасування постанови.

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2016 року Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 52030559 про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інженера Національного музею історії України з 14 липня 2015 року. Заявник вважає вказану постанову незаконною, зважаючи на те, що Державний виконавець не звернув уваги на поважність причин невиконання судового рішення Заявником, не врахував обсяг дій, вчинених останнім, спрямованих на виконання судового рішення та вимоги Державного виконавця. Стверджує, що Заявником було подано заяву до Шевченківського районного суду м. Києва про роз'яснення судового рішення, яка на момент звернення до суду, не розглянута. Зазначив, що одночасно з поданням заяви про роз'яснення судового рішення, Заявник звернувся до Державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження. Однак, Державний виконавець не розглянув зазначену заяву, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Просив суд ухвалити судове рішення, яким скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 52030559 про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інженера Національного музею історії України з 14 липня 2015 року, винесену Державним виконавцем 25 жовтня 2016 року.

Представник Заявника у судовому засіданні скаргу підтримав. Вимоги, викладені у скарзі, просив суд задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець у судовому засіданні проти вимог, зазначених у скарзі, заперечувала.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_4 проти задоволення скарги також заперечував.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Заслухавши пояснення представника Заявника, Державного виконавця, стягувача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, закріплено основні засади виконавчого провадження, зокрема, верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об'єктивність, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 761/21796/15-ц про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інженера Національного музею історії України з 14 липня 2015 року.

Суд встановив, що 25 серпня 2016 року Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесею Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 761/21796/15-ц про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інженера Національного музею історії України з 14 липня 2015 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2016 року, та запропоновано боржнику Національному музею історії України виконати вищезазначений Виконавчий лист самостійно до 31 серпня 2016 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 1 та 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року Державним виконавцем винесено вимогу, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду до 21 жовтня 2016 року та 21 жовтня 2016 року виходом Державного виконавця за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 2, встановлено, що боржником, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу законів про працю України, вищезазначене рішення суду не виконане.

Керуючись частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, якою передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання, Державним виконавцем 25 жовтня 2016 року винесено постанову накладення штрафу на Національний музей історії України Міністерства культури України у розмірі 5 100 грн. 00 коп.

Заявник, звертаючись до суду, зазначив та встановлено судом, що згідно наказу Міністерства культури України № 529 від 11 липня 2016 року «Про затвердження штатного розпису Національного музею історії України з 01 травня 2016 року» штатна одиниця «головний інженер» відсутня, що, з позиції Заявника, унеможливлює виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інженера Національного музею історії України з 14 липня 2015 року. У зв'язку з чим, Заявник звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року, у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено (а.с. 10-12).

Суд критично оцінює та не погоджується із позицією Заявника щодо неможливості виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року у зв`язку з відсутністю штатної одиниці «головний інженер» у штатному році Національного музею історії України Міністерства культури України з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1291, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, оскільки судове рішення Заявником не було виконане, при винесені постанови про накладення штрафу на Національний музей історії України за невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року, Державний виконавець діяв в межах статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у зв'язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19, 129, 1291 Конституції України, статей 1, 2, 18, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Національного музею історії України на дії Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни про скасування постанови - в і д м о в и т и.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :