Провадження № 4-с/225/23/2017
Справа № 225/3576/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю:

секретаря - Голубової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Торецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з примусового виконання рішення суду про відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Торецькому міському відділі Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавчий лист по цивільній справі № 2/225/1759/2016, виданий Дзержинським міським судом Донецької області 07.11.2016 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» на його користь 10000,00 грн. грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, який був прийнятий до виконання і 14.11.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП 52878501.

Після спливу встановленого законом шестимісячного строку для виконання рішення суду, грошові кошти за виконавчим документом на його користь не сплачені, а рішення суду перебуває на стадії примусового виконання, однак жодних виконавчих дій, направлених на його виконання державним виконавцем не проводиться.

Заявник вказує, що не може погодитися з таким станом виконавчого провадження і бездіяльністю державного виконавця стосовно примусового виконання рішення суду, оскільки вважає, що державний виконавець неналежним чином виконує свої обовязки та не використовує свої права, якими він наділений законодавством для повного, всебічного, неупередженого виконання рішень, що призводить до грубого порушення його прав та законних інтересів. З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту своїх порушених прав і просить визнати бездіяльність державного виконавця та зобовязати його накласти арешт на всі рахунки в банківських установах у межах суми боргу.

Заявник та його представник у судове засідання не зявилися, представником заявника до суду надано заяву з проханням справу слухати без його участі, крім того зазначено, що доводи скарги він підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відділу ДВС в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю з урахуванням наданих ним письмових заперечень в яких зазначив, що вважає вимоги заявника необґрунтованими, оскільки державним виконавцем з метою виконання зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024, до складу якого входить і виконавчий лист № 2/225/1759/2016, про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, накладено арешт на грошові кошти ДП "Дзержинськвугілля", що містяться на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягуються грошові кошти, які сплачуються стягувачам другої черги. Крім того, держвиконавцем надіслані запити до установ МРЕВ, БТІ, після встановлення автотранспорту боржника, державним виконавцем була винесена постанова про арешт всього транспорту та внесена заборона на його відчуження. Але, розпочати процес примусової реалізації виявленого майна державному виконавцю не вдається, оскільки, Законом України «Про примусову реалізацію майна» встановлені обмеження щодо реалізації майна підприємств у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%. Боржник ДП «Дзержинськвугілля» є державним підприємством і частка його статутного фонду держави становить 100%.

13.02.2017 року Департаментом ДВС накладено арешт на грошові кошти боржника у сумі 894 713 739,71 грн. Протягом 2016 року з боржника стягнуто суму 1 156 655,00 грн.

Вважає, що дана скарга є необґрунтованою, і є субєктивною точкою зору на процес примусового виконання, оскільки заявником не доведена бездіяльність державного виконавця, тому просить залишити викладені в ній вимоги без задоволення.

Представник ДП «Торецьквугілля» в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням справу слухати за його відсутністю з урахуванням заперечень в яких зазначено, що за зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення без зазначення складової суми коштів, яка підлягає стягненню. Торецьким міським ВДВС ГТУЮ було вжито всі передбачені законодавством заходи з виконання рішення Дзержинського міського суду, на рахунки боржника було накладено арешти, в результаті яких з ДП «Торецьквугілля» стягуються кошти в рахунок погашення заборгованості по виконавчим листам. На даний момент підприємство має значнну кредиторську заборгованість та значну суму коштів, на які накладено арешт, що унеможливлює своєчасно сплатити борги за виконавчими листами, які перебувають на виконанні у відділі ДВС. Крім того зазначив, що чинне законодавство про виконавче провадження не передбачає конкретних строків для вчинення конкретних виконавчих дій , у тому числі для накладення арешту на грошові кошти та майно боржника. У вязку з викладеним вважає доводи скарги безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин від 21.04.1999 року № 606 XIV із змінами та доповненнями .

Судом встановлено, що виконавчий лист 2/225/1759/2016, виданий 07.11.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. знаходиться на виконанні в відділі Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі відділ ДВС). На підставі даного виконавчого документа 14.11.2016 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52878501.

Відповідно до обставин, викладених у заяві, а також у відповіднсті із запереченнями держвиконавця, які не спростовані в судовому засіданні, встановлено, що станом на 14.08.2017 року грошові кошти за цим виконавчим листом на користь ОСОБА_1 не сплачені. Отже, вищезазначений виконавчий документ у порушення шестимісячного строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», продовжує перебувати в провадженні відділу ДВС і залишається невиконаним.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

Ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до Закону України «Про державну виконавчу службу», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні Законом України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України „Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконанання, до кола яких, відповідно до статті 52 вказаного Закону віднесено звернення стягнення на грошові кошти та майно боржника. Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Частиною 2 ст.52 зазначеного Закону передбачено, що виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 8 п. VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Згідно заперечень начальника відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції підтверджено той факт, що з метою виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово накладався арешт на грошові кошти ДП «Дзержинськвугілля», що містились на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягувалися грошові кошти, які сплачувалися стягувачам. При цьому в запереченнях нічого не зазначено стосовно арешту нових рахунків боржника, якими на момент розгляду справи підприємство користується.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець не скористався правами, наданими йому Законом, направленими на своєчасне та неупереджене виконання судового рішення та своєю бездіяльністю допустив порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 на своєчасне отримання грошових коштів за судовим рішенням.

За таких обставин, суд вважає за необхідне бездіяльність державного виконавця з примусового виконання виконавчого документа на користь ОСОБА_1 по відшкодуванню моральної шкоди визнати неправомірною, оскільки вона дозволяє боржнику державному підприємству безперешкодно ухилятися від виконання судового рішення.

Разом з цим суд зазначає наступне.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що державний Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду є обовязковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд не приймає доводи представника боржника стосовно того що законодавством не визначено конкретного строку для здійснення державним виконавцем дій по накладенню арешту на кошти боржника, позаяк ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Також суд не приймає доводи представника боржника стосовно значної кредиторської заборгованості підприємства боржника і значної суми коштів, на які накладено арешт, оскільки, це не перебуває у безпосередньому звязку із виконанням рішення Дзержинського міського суду Донецької області по цивільній справі № 2/225/1759/2016 про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» у користь ОСОБА_1 10000,00 (десять тисяч) гривень грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди. Крім того, у судовому засіданні достовірно встановлено, що арешт на грошові кошти боржника по зазначеному виконавчому провадженню державним виконавцем не накладався.

Аналізуючи зібрані по скарзі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги скаржника в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з примусового виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області по цивільній справі № 2/225/1759/2016 про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» 10000,00 (десять тисяч) гривень грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, щодо не вчинення дій по накладенню арешту на грошові кошти боржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують вимоги, судом не встановлені.

Не підлягає до задоволення вимога про зобовязання накласти арешт на грошові кошти боржника, оскільки зазначені дії є компетенцією державного виконавця відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Як розяснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження"можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну виконавчу службу» суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, боржник ОСОБА_2 підприємство «Торецьквугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з примусового виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області по цивільній справі № 2/225/1759/1016 про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, щодо невчинення дій по накладенню арешту на грошові кошти боржника - неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області по цивільній справі № 2/225/1759/1016 про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі його відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди. Неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії й здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя :