У х в а л а

іменем україни

20 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 січня 2012 року заяву Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і яка складається з квартири АДРЕСА_1.

Передано вказану квартиру як відумерлу спадщину у власність територіальної громади смт. Меліоративне в особі Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

1 квітня 2016 року ОСОБА_3, яка участі у справі не брала, подала апеляційну скаргу на вказане рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 січня 2012 року.

Ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу повернено на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України, оскільки оскаржуваним рішенням питання про права та обов'язки ОСОБА_3 суд не вирішував.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року та направити справу до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням суддею апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 у апеляційній скарзі посилалась на декілька судових рішень, ухвалених протягом 2007-2015 років, у яких вона брала участь, що стосувалися різних питань, пов'язаних зі спадкуванням майна ОСОБА_4; зазначала, що спадковим майном є не лише квартира, передана територіальній громаді, а інше майно, співвласником якого вона себе вважає.

Як слідує з додатків до апеляційної скарги, ОСОБА_3 надано суду, зокрема, рішення апеляційного суду від 22 квітня 2013 року; матеріали справи містять також витяг з рішення апеляційної інстанції від 5 серпня 2015 року.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суддя послався на ст. 121 ЦПК України, а підставою повернення апеляційної скарги - вказав подання апеляційної скарги особою, яка не має права апеляційного оскарження.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3, суддя апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність у неї права на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилалась заявник, суддею не перевірені, судові рішення, зазначені у апеляційній скарзі, не досліджені, у матеріалах справи є лише витяг з одного із вказаних заявником рішень.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова О.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко