АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/60/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 44 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3Сіренка Ю. В., ОСОБА_4Фетісової Т. Л.
при секретарі Гаджієва Ю.ВОСОБА_5

за участю:

правонаступника позивача ОСОБА_6

представника правонаступника позивача ОСОБА_7

відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9, правонаступником якого є ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла, посилаючись на те, що з 2004 року він є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час в його квартирі зареєстрований позивач та його неповнолітня дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_9 вказував, що з 2011 по 2013 рік він тимчасово виїжджав за межі м. Черкаси та залишав свою квартиру. Повернувшись додому у серпні 2013 року, він виявив, що в квартиру без його згоди заселилася відповідачка ОСОБА_10 зі своїм сином ОСОБА_8, які пояснили, що їм дозволила проживати в квартирі голова ЖБК-92 ОСОБА_12 і вони сплачують їй за це 600 грн. на місяць. Ніякого договору найму житла із відповідачами позивач не укладав. Голова ЖБК свої дії щодо вселення в його квартиру сторонніх осіб не пояснює.

Також, позивач вказував, що спільне проживання з відповідачами в одній квартирі є для нього нестерпним, в добровільному порядку виселитися з належної йому на праві власності квартири ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не бажають, проживання відповідачів в його квартирі без будь-якої правової підстави та його згоди, суттєво порушує його права, як власника і перешкоджає йому у здійсненні своїх повноважень, які витікають із права власності.

З метою захисту своїх порушених прав, ОСОБА_9 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси та просив виселити відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено, виселено ОСОБА_10 та ОСОБА_8 із квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення, стягнуто із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у сумі по 275,60 грн. із кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті, невідповідності висновків суду фактичним обставинам даної справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовити в повному обсязі.

18.10.2016 року ухвалою судді Апеляційного суду Черкаської області Захаровою А.Ф. було відкрито провадження у справі.

21.12.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у звязку із звільнення судді Захарової А.Ф. з посади і визначено суддю-доподача ОСОБА_2. яким 22.12.2016 року прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду на 30.01. 2017 року та в цей же день зупинено провадження у справі на підставі ст.201 ч.1 п.1 ЦПК України у звязку з смертю позивача ОСОБА_9, який помер 01.01.2017 року, до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_9

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.10.2017 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_9 його дочку ОСОБА_6.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2004 року є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ( а. с. 12, 13).

Відповідно до довідки ЖБК-92 № 22 від 18 березня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_9 та його дочка - ОСОБА_13 (а.с.4)

Судом також встановлено, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України від 25 лютого 2016 року місце проживання ОСОБА_10 зазначено за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 21,), а ОСОБА_14 за вказаною адресою не значиться.

Письмового договору найму житла між ОСОБА_9 та відповідачами укладено не було. Плату за проживання у квартирі відповідачі ОСОБА_9 не сплачували.

Згідно наявних матеріалів справи, а саме акту від 22.10.2015 року в квартирі, належній позивачеві на праві власності з листопада 2011 року по теперішній час проживають сторонні люди.

Також, районним судом вірно зазначено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зміну власника спірної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою №58149261 від 26.04.2016 року( а. с. 53 - 55).

Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч.1 ст.811 ЦК, ст. 158 ЖК, договір найму житла укладається у письмовій формі.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно враховано, що відповідачі вселилися у квартиру ОСОБА_9 всупереч встановленому законом порядку, без згоди власника та без укладання письмового договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених ОСОБА_9 позовних вимог та виселення ОСОБА_10 і ОСОБА_8 з квартири позивача без надання їм іншого жилого приміщення, оскільки сукупність наявних у справі доказів обєктивно свідчить про те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_8 вселилися у спірну квартиру без будь-яких правових підстав та без згоди самого власника, тобто самоправно, не є наймачами житла, проживання відповідачів в належній ОСОБА_9 на праві власності квартирі суттєво порушує його права, як власника і перешкоджає йому у здійсненні своїх повноважень, які витікають із права власності.

Доводи, наведені ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія зауважує, що вимоги та обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 ідентичні апеляційній скарзі ОСОБА_10, за результатами якої Апеляційним судом Черкаської області 02 серпня 2016 року постановлено ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції ( а. с. 98 -99, 124- 127).

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхиляє, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 правонаступником якого є ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :