Справа № 569/9126/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ідеальної частки подружжя в спільному майні без його реального поділу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просить визнати її право власності 1/2 ідеальну частку автомобіля марки «CHERY» модель «QQ S11», 2008 року випуску,вартістю 40 тисяч гривень, придбаного сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі, припинивши право спільної сумісної власності на цей автомобіль.

Позовну заяву мотивує тим, що з 09 червня 1991 року по 15 квітня 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, в травні 2008 року, ними був придбаний спірний автомобіль, який є спільним майном подружжя. На даний час автомобіль зареєстрований на імя відповідача та перебуває в його користуванні. Для встановлення правової визначеності щодо її права власності на ідеальну частку цього автомобіля вона змушена звертатись з позовом до суду, оскільки відповідач не дає згоди на мирне вирішення питання про припинення спільного володіння цим обєктом чи узгодженого порядку користування ним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, не заперечуючи того факту, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу і є спільним сумісним майном подружжя, вказав, що ними в усному порядку при розірванні шлюбу поділено спільне майно і він вважав, що автомобіль розподілений йому, відтак підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спірного автомобіля немає.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 09 червня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року в справі №569/874/15-ц. Рішення суду набрало законної сили 28 квітня 2015 року.

Під час перебування у шлюбі 23 травня 2008 року відповідачем на підставі довідки-рахунку серії ЦБР №286383 від 20 травня 2008 року придбаний транспортний засіб марки «CHERY» модель «QQ S11», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1083, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України якщо дружина та чоловіка не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічне за змістом законодавче положення закріплено у частині першій статті 70 СК України.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, що міститься у постанові від 01 липня 2015 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-612цс15, для визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Судом встановлено, що спірний транспортний засіб був набутий за спільні кошти позивача та відповідача, що безпосередньо випливає з їх пояснень, та визнано відповідачем в судовому засіданні, а тому дана обставина в силу положень частини першої статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Враховуючи те, що транспортний засіб, який є предметом позову, набутий сторонами під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, при цьому поділ майна за взаємною згодою ними не здійснено, а жодних доказів протилежного відповідач суду не надав, суд приходить до висновку, що це майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Суд враховує, що позивачем не ставиться питання про виділення їй рухомого майна, набутого за час перебування у шлюбі з відповідачем, в натурі чи отримання грошової компенсації за свою частку, відповідно за кожною зі сторін у справі необхідно визнати право власності на 1/2 ідеальну частку спірного автомобіля, який є обєктом спільної сумісної власності сторін.

Окрім того, відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Спірне майно, а саме: автомобіль марки «CHERY» модель «QQ S11», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1083, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, виключає можливість його реального поділу між сторонами, грошова компенсація вартості вказаного автомобіля ніким із сторін на депозитний рахунок суду не вносилася, згоди на отримання грошової компенсації жодна із сторін не надавала, тому зазначене майно підлягає залишенню у спільній частковій власності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ідеальної частки подружжя в спільному майні без його реального поділу - задовольнити.

Визнати автомобіль марки «CHERY» модель «QQ S11», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1083, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2,спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як такий, що набутий в період шлюбу.

Здійснити поділ автомобіля марки «CHERY» модель «QQ S11», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1083, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним з них по 1/2 ідеальній частці з припиненням права спільної сумісної власності на цей транспортний засіб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 жовтня 2017 року.

Суддя О.О. Першко