АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2183/17 Справа № 203/3560/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи - старший державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Астаркіна Євгенія Павлівна, державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Єлісєєва Радміла Сергіївна, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, визнання недійсними звітів про оцінку майна, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на незаконні дії та постанови старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Астаркіна Є.П. (далі - Кіровський ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області) та державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Єлісєєвої Р.С. (далі - Індустріальний ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області), мотивуючи тим, що 18 травня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист №203/575/15-ц, на підставі якого Кіровським ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №49287407. 11 листопада 2015 року було накладено арешт на майно боржника в межах суми стягнення в розмірі 404.662 грн.96 коп., втім вказані постанови йому не направлялись.

Вказував, що він, як боржник, мав право вказати ті види майна чи предмети, на які потрібно звернути стягнення в першу чергу, втім вказаного права він був позбавлений, державним виконавцем не було здійснено виїзд для опису та арешту майна за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1, натомість, 02 грудня 2015 року надано доручення для здійснення виконавчих дій за адресою - АДРЕСА_2.

Зазначав, що заяву стягувача до виконавчої служби про знаходження майна боржника за вказаною адресою було подано 03 грудня 2015 року та в той же день було розписано для розгляду державним виконавцем, а постанова про доручення проведення перевірки майнового стану боржника датована 02 грудня 2015 року, вказаною постановою було доручено здійснити перевірку у 10-денний строк, однак, акти опису та арешту були надані тільки 25 лютого 2016 року.

15 березня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні

Також в матеріалах виконавчого провадження відсутній договір на проведення оцінки майна, а залучений експерт відповідно до свідоцтва не мав права здійснювати оцінку майна та майнових прав за напрямком 1.7. Оцінка рухомих речей. Тому, останнього неналежного призначено до участі у виконавчому провадженні та він не мав права здійснювати оцінку рухомих речей, що в подальшому призвело до незаконної реалізації належного боржнику майна за непомірно низькими цінами, які не були у встановленому законом порядку визначені належним експертом.

Посилаючись на те, що майже всі дії з примусового виконання рішення, які були вчиненні державним виконавцем Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області та державним виконавцем Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, були вчинені з порушенням вимог законодавства, а тому просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Єлісєєвої Р.С. щодо опису та арешту майна в частині неналежного опису майна, без детальної його ідентифікації в акті опису і арешту майна від 25 лютого 2016 року; визнати протиправними та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровський ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Астаркіної Є.П. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа, від 02 грудня 2015 року про надання доручення для проведення виконавчих дій, постанову від 15 березня 2016 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні та постанову від 17 червня 2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, та визнати недійсними звіти про оцінку майна від 15 квітня 2016 року та 28 квітня 2016 року, виконані експертом ОСОБА_5

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду та задоволення його скарги, зазначаючи, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Враховуючи положення ст.383 ЦПК України, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст.3 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Згідно положень ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська 18 травня 2015 року було видано виконавчий лист №203/575/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 404.662 грн.96 коп., який перебував на виконанні до Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області.

З копії вказаного виконавчого провадження вбачається, що 04 листопада 2015 року представником ПАТ КБ «Приватбанк» зазначений вище виконавчий лист разом із письмовою заявою про його примусове виконання було пред'явлено до Кіровського ВДВС. Також в заяві представником стягувача було порушено питання про одночасне винесення з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про накладення арешту на кошти та майно боржника (а.с.157-158).

На підставі вказаної заяви та виконавчого листа, 11 листопада 2015 року старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Астаркіною Є.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.156).

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок надсилання документів виконавчого провадження згідно якого копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідного провадження відповідно до цього Закону, що надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до заяви стягувача державним виконавцем Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області 11 листопада 2015 року, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2 в межах суми стягнення.

З заяви стягувача вбачається, що вона датована саме 02 грудня 2015 року

02 грудня 2015 року державним виконавцем Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі заяви представника стягувача про знаходження майна боржника ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 було винесено постанову, затверджену начальником відділу, про доручення проведення виконавчих дій, відповідно до якої Індустріальному ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області було доручено здійснити перевірку майнового стану боржника за зазначеною адресою у 10-денний строк та направлення акту опису та арешту на адресу Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.146,147).

На виконання постанови від 02 грудня 2015 року державним виконавцем Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області 16 січня 2016 року за адресою - АДРЕСА_2 було проведено опис та арешт майна боржника, про що складено відповідні акти, які 20 січня 2016 року були направлені до Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.113,114-117,118-121,122-128,129-132).

15 березня 2016 року державним виконавцем Кіровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про призначення ОСОБА_5 експертом, суб'єктом оціночної діяльності .

15 квітня 2016 року та 28 квітня 2016 року вказаним експертом було складено висновки щодо визначення вартості рухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 та було описано та арештовано.

Копії вказаних звітів направлялись державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження, у тому числі й боржнику, що підтверджується відповідними супровідними листами та конвертами про повернення направленої боржнику кореспонденції за закінченням терміну зберігання (а.с.95,98,160,163).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження було відкрито з дотримання вимог ст.ст.17-20 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі належним чином оформленого виконавчого документу, відповідної заяви стягувача про його примусове виконання та за місцем знаходження боржника, що було зазначено у виконавчому документі, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилалися рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою боржника, висновки щодо визначення вартості рухомого майна також відповідають вимогам законодавства та у відповідності до вимог ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець ознайомлював боржника з результатами оцінки, та надсилав копії звітів.

Також суд першої інстанції зазначив, що на момент подачі скарги виконавче провадження №49287407 з примусового виконання виконавчого листа №203/575/15-ц було закінчено на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку із скасуванням рішення суду на підставі якого було видано виконавчий документ, про що державним виконавцем 29 червня 2016 року було винесено відповідну постанову, а тому скаргу вражав у повній мірі недоведеною необґрунтованою та такою, що спростовується дослідженими матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно частин 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов'язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Скаржником ОСОБА_2 не було у повній мірі доведено порушення його прав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.50, ч.ч.1,2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. У разі коли коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається стягувачу - заставодержателя в порядку, визначеному п.6 ч.1 ст.40 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що всі дії були направлені виключно на виконання рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, зважаючи на те, що на момент подачі скарги виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №203/575/15-ц було закінчено на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку із скасуванням рішення суду на підставі якого було видано виконавчий документ, а отже дійсно на теперішній час сенс у задоволенні скарги відсутній, оскільки завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову відповідно до ч.1 ст.50 зазначеного закону.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.