Провадження № 2/200/3407/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"27" липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських майнових прав.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у 2008 році позивач створив твір образотворчого мистецтва картину під назвою «Принц!». 30 травня 2016 року в належному фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 магазині сувенірів, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, бульвар Театральний 2/1 було зафіксовано факт розповсюдження товару, а саме магніту на якому незаконно зображена одна з робіт позивача під назвою «Принц!», що є обєктом авторського права позивача.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідачем без відома та згоди позивача було публічно розміщено контрафактну продукцію та розповсюджено обєкт авторського права, що в свою чергу є порушенням немайнових прав позивача з метою поновлення яких останній, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 32 000,00 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2008 році позивач своєю творчою працею створила картину, на якій зображено хлопчика на іграшковому коні, не пропорційною до тіла великою головою, зі світлим волоссям, зверху картини розміщено блакитним кольором напис «Принц!». Її авторство підтверджується підписом на оригінальному примірнику твору, у нижньому лівому куті якого зазначено «Е.Гапчинська».

Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних обєктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом Право інтелектуальної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 435,437 ЦК України,ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст.440 ЦК України та ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

З матеріалів справи слідує, що 30.05.2016 року у пункті роздрібної торгівлі, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та розташований за адресою: м. Дніпро, бульвар Театральний 2/1, зафіксовано факт реалізації товару - магніту сувенірного «Принц!», на лицьовій стороні якого без дозволу автора зображена одна з робіт позивача, вищевикладені обставини також підтверджуються наданою суду копію образотворчого твору позивачки «Принц!» у витягу із збірки творів Позивачки; товарним чеком, виданим в магазині від 30.05.2016 р., який містить мокрий відбиток круглої печатки із зазначенням «м. Дніпропетровськ, Україна, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1» із зазначенням найменування товару магніт з ціною 15 грн.; а також СД-диск із відеозйомкою, який підтверджує продаж відповідачем магніту сувенірного «Принц!» із використанням зображення твору позивача.

Відповідно до ст.ст.435,437,438 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу та інші права, серед яких є право на недоторканість твору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; ім'я автора-сукупність слів чи знаків,що ідентифікують автора: прізвище та ім'я автора; прізвище, ім'я та по батькові автора; ініціали автора; псевдонім автора; прийнятий автором знак (сукупність знаків) тощо. Контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав,зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав,що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21, 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів ( у тому числі комп'ютерних програмі баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення; в) плагіат - оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; г) ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; д) вчинення дій,що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; е) будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; є) підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; ж) розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» встановлено, що судам слід виходити з того ,що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Судом встановлено, що позивач є автором твору образотворчого мистецтва, а саме - картини, на якій зображено хлопчика на іграшковому коні, не пропорційною до тіла великою головою, зі світлим волоссям, вверху картини розміщено блакитним кольором напис (назву картини) «Принц!».

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд, дослідивши в судовому засіданні надану позивачем копію СД-диск, на якому відображено процес придбання у магазині магніту сувенірного «Принц!» враховуючи те, що фіксація порушень авторських прав позивачки здійснювалась ним особисто відкрито на мобільний телефон у громадському місці, яким є магазин, що не заборонено чинним законодавством, і не є порушенням особистих майнових чи немайнових прав відповідачки, чи розповсюдженням щодо неї конфіденційної інформації про її особисте життя чи її професійну діяльність, вважає його належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч.1 ст.307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Разом з тим згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах чи інших заходах публічного порядку.

За змістом п.«г» ч.1 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом 43 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р. під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових)

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз.2 п.44 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

У відповідності до п. п. г, е ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право на виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону N 3792-XII) ( 3792-12 ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Суд вважає, що позивач довів наявність у позивача авторського права на твір «Принц!» та факт його порушення, оскільки вона не надавала згоди на використання цього твору на сувенірному магніті та його реалізацію (продаж).

За таких обставин, оскільки позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав суб'єкта авторського права (позивача у справі) шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, а саме: факт реалізації контрафактного товару магніту на якому незаконно зображена одна з картин позивача «Принц!» - суд дійшов висновку, що зазначений позивачем розмір грошової компенсації є правомірним та обґрунтованим.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» мінімальну заробітну плату з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, з урахуванням того що розмір компенсації не може бути меншим від 10 мінімальних заробітних плат, стягненню з відповідача підлягає сума 3200 грн. х10 = 32000,00 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 57-61,79,88, 208 - 209, 212-215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських майнових прав задовольнити.

Захистити авторські права ОСОБА_1, порушені фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 шляхом піратства розповсюдження контрафактного товару (магнітів сувенірних), в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_1, а саме: за фактом реалізації 30.05.2016 року сувенірного магніту, в якому було використано твір ОСОБА_1 під назвою «Принц!» 2008 р.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2) суму компенсації в розмірі 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі гривень 00 коп.).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 580,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску