справа № 361/5331/15-ц
провадження № 2/361/22/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (який є правонаступником ОСОБА_7), ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на частку у житловому будинку,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення та уточнення позовних вимог (т. 1 а. с. 95-97), просила:

визнати 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області спільною сумісною власністю подружжя;

визнати за нею право власності на 73/400 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20355657 від 29 березня 2015 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 06, номер запису про право власності 9215598 про реєстрацію за ОСОБА_8 права спільної часткової власності на 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 22 серпня 1997 року вона уклала шлюб із ОСОБА_7, після чого почали проживати у частині житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області, 73/200 часток якого останній у подальшому успадкував за законом після смерті своєї матері. 05 жовтня 1997 року у них народився син ОСОБА_6. Вироком суду від 27 листопада 2003 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. За невиконання покладених на нього вироком суду обовязків, зміну місця проживання, уникнення контролю, постановою суду від 28 січня 2005 року іспитовий строк було скасовано та вирішено направити ОСОБА_7 для реального відбування покарання, для чого його оголошено в розшук.

26 грудня 2006 року шлюб між нею і ОСОБА_7 розірвано.

Затримано ОСОБА_7 було лише у 2010 році, відбував він покарання до листопада 2013 року, після чого у спірному будинку він не зявлявся.

З 1997 року по даний час вона із сином ОСОБА_11 проживають у спірній частині будинку. За час шлюбу нею самостійно здійснено значне покращення і облаштування житлового будинку та земельної ділянки, проведено реконструкцію і капітальний ремонт будинку (площа будинку збільшилася на 35 м2, зроблено капітальний ремонт підлоги, стін, даху будинку, замінено деревяні перекриття і шифер, що знаходилися в аварійному стані). Також нею зведено нові будівлі та споруди: сарай і гараж. По периметру земельної ділянки встановлено новий паркан, ворота із хвірткою. Весь цей час вона особисто несе усі комунальні витрати по утримання спірної частини будинку.

У травні 2015 року невідомі особи стали виселяти її із сином з житлового будинку, тоді їй стало відомо, що на підставі ухвали суду від 23 лютого 2015 року про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні ВП № 45619431 на стадії виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення суми позики, останній зобовязався погасити частину суми боргу шляхом передачі у власність ОСОБА_8 права власності на 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області. Діючи як законний представник їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6, вона оскаржила зазначену вище ухвалу суду першої інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 червня 2015 року вказану ухвалу суду про затвердження мирової угоди скасовано. 03 серпня 2015 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області подання державного виконавця про визнання укладеної між зазначеними особами мирової угоди у виконавчому провадженні ВП № 45619431 залишено без розгляду, тому підстава набуття ОСОБА_8 права власності 73/200 часток спірного житлового будинку відсутня.

Оскільки за рахунок понесених нею особисто грошових витрат належна її колишньому чоловікові ОСОБА_7 частина житлового будинку значно покращилася та збільшилася, позивач вважає, що 73/200 часток житлового будинку належать їй та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя, тому вона має право на 73/400 часток цього будинку.

13 травня 2016 року в ході розгляду справи відповідач ОСОБА_7 помер.

Судом до участі у справі залучено єдиного спадкоємця за законом до майна померлого відповідача ОСОБА_7 його правонаступника сина ОСОБА_6, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, подавши у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_12 у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_6 і його представник ОСОБА_13 у суді позов визнали повністю, про що 31 травня 2017 року надали до суду письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_14 у судовому засідання проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_9 у суді позов підтримав, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позовні вимоги ОСОБА_5 визнає повністю, оскільки вона провела значний ремонт спірної частини житлового будинку, до складу якої входять й належні йому 73/200 часток цього будинку, поставила металопластикові вікна, укріпила стіни і стелю, провела капітальний ремонт даху, поклеїла шпалери, поклала плитку, провела переобладнання приміщення кухні. Просив суд задовольнити позов.

Третя особа ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки позивачем дійсно здійснено істотне покращення умов проживання.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 25 КпШС України, що був чинним на момент виникнення правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічні положення закріплені і у ст. 62 СК України, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, у якій зазначено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК Україниу разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сімейні правовідносини виникли між сторонами під час чинності КпШС України та продовжували існувати після набрання чинності СК України.

Щодо вимог ОСОБА_5 про визнання спірних 73/200 часток житлового будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 серпня 1997 року ОСОБА_15 і ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Чайковська, після реєстрації шлюбу ОСОБА_15) уклали шлюб та стали проживати в частині житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області. 05 жовтня 1997 року у них народився син ОСОБА_6. 73/100 часток вказаного будинку на момент вселення позивача на праві власності належали матері ОСОБА_7 ОСОБА_16, яка померла 11 квітня 1998 року. Власником інших 27/100 часток був ОСОБА_17. Даний житловий будинок складається із двох квартир. Спадкодавцю ОСОБА_16 належала квартира № 1, загальною площею 57,2 м2, житловою площею 34,3 м2, яка складалася із кухні площею 19,8 м2, кладової площею 3,1 м2 та двох житлових кімнат площею 13,1 м2 і 21,2 м2, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений 27 грудня 1999 року (т. 1, а. с. 19-22).

Після смерті ОСОБА_16 зазначені 73/100 часток цього будинку в рівних частках кожний по 73/200 часток успадкували за законом її син ОСОБА_7 та чоловік померлої ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 28 листопада 1998 року і 29 грудня 1999 року та зареєстрованими у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації (т. 1, а. с. 172, 238).

Між зазначеними спадкоємцями частки в натурі не виділялися, порядок користування між ними не встановлювався. Після смерті дружини ОСОБА_16 третя особа ОСОБА_9 став проживати за іншою адресою.

Із цих свідоцтв, вбачається, що будинок деревяний, позначений на плані А-1, жилою площею 92,8 м2, обкладений цеглою, із надвірними будівлями: вбиральня, вбиральня, колодязь та огорожа. Оцінка спадкового майна становить 9162 грн. Самовільно побудовані: АІ-2 житлова прибудова/ІІ поверх, кімната 2,4 м2, яка перебудована в нежитлову, а також інші самовільно збудовані будівлі і споруди до свідоцтв не враховувалися.

26 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ОК № 022865, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

30 грудня 2006 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_18 та змінила прізвище на ОСОБА_18, про що свідчить свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-ОК № 036091, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції.

Суд встановив, що із серпня 1997 року позивач ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживають в частині житлового будинку, що розташований за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Челюскіна, 30, що становить 73/100 часток цього будинку, яка в порядку спадкування за законом у рівних частках належить ОСОБА_7 та ОСОБА_9, кожному по 73/200 частки. Цей факт сторонами в суді не заперечувався. Перебуваючи у шлюбі, у період 2003-2006 років з метою створення належних умов для проживання позивачем ОСОБА_5 самостійно здійснено істотне покращення цієї частини будинку: проведено капітальний ремонт у всіх приміщеннях будинку, замінено підлогу, встановлено металопластикові вікна, прибудовано ванну кімнату і добудовано ще одне приміщення, здійснено реконструкцію даху будинку.

На даний час квартира № 1 за вказаною вище адресою має загальну площу 78,7 м2 (була 57,2 м2), житлову площу 42,4 м2 (була 34,3 м2) та складається із кухні площею 13,9 м2, двох санвузлів площею 8,2 м2 і 1,1 м2, коридору площею 13,1 м2 та двох житлових кімнат площею 21,3 м2 та 21,1 м2, про що свідчить технічний паспорт на будинок, виготовлений 09 березня 2016 року (т. 1 а. с. 227-231).

Починаючи з 2003 року усі витрати по утриманню даної частини житлового будинку несе лише позивач ОСОБА_5

У зазначеній частині будинку співвласник ОСОБА_9 не проживає з осені 1998 року, інший співвласник ОСОБА_7 з 2004 року, що вони підтвердили в суді, надаючи пояснення.

Вироком Броварського міського суду Київської області від 27 листопада 2003 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2005 року, випробувальний строк ОСОБА_7 скасовано та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки як встановлено судом з 2004 року він у житловому будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області за місцем реєстрації не проживає, місце його перебування невідомо.

03 березня 2015 року ОСОБА_7 знято з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою (т. 1, а. с. 30).

13 травня 2016 року в ході розгляду справи ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 370298, виданим Броварським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Із спадкової справи № 35/2016 до майна померлого 13 травня 2016 року ОСОБА_7 вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого є його син ОСОБА_6, який в установлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Із висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 15 червня 2017 року № 15/06/17 видно, що вартість 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна (після перейменування Зазимський шлях) у місті Бровари Київської області за рахунок проведення в ньому поліпшень (ремонтно-будівельних робіт, добудов, проведення газопостачання) становить 254040 грн., що в процентному відношенні складає 60 % від загальної вартості зазначеної частини будинку станом на 29 грудня 1999 року. Дане збільшення вартості цієї частини будинку можна вважати істотним.

Проведення будівельних робіт ОСОБА_5, внаслідок чого істотно збільшилася вартість спірної частини будинку, підтверджується також копіями товарних чеків на придбання будівельних матеріалів, договорами виконаних робіт, копіями рахунків-фактури, наданих суду позивачем, допитаними в суді показаннями свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20

Зазначені обставини повністю визнав у суді процесуальний правонаступник померлого відповідача ОСОБА_7 його уже повнолітній син ОСОБА_6, який проти ухвалення судом рішення щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач ОСОБА_5 у період шлюбу із ОСОБА_7 за рахунок особисто понесених грошових затрат здійснила будівельно-ремонтні роботи, внаслідок чого істотно збільшилася вартість спірних 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області, що належали останньому на праві спільної часткової власності, суд дійшов висновку, що це майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та належать їм у рівних частках по 73/400 частки кожному.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що син померлого відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті батька, суд вважає, що на час розгляду справи 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області на праві спільної часткової власності належать йому та позивачу ОСОБА_5

Що стосується позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20355657 від 29 березня 2015 року на 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області за ОСОБА_8, суд дійшов наступних висновків.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що право власності на зазначені вище спірні 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області за відповідачем ОСОБА_8 зареєстровано відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду від 23 лютого 2015 року про визнання мирової угоди (справа № 361/10472/14-ц).

Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20355657 від 29 березня 2015 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року (справа № 361/10472/14-ц) за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області визнано мирову угоду, укладену між боржником ОСОБА_7 і стягувачем ОСОБА_8 на стадії виконання рішення суду (виконавче провадження ВП № 45619431), за умовами якої ОСОБА_7 зобовязувався погасити частину його заборгованості перед ОСОБА_8 згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року (справа № 361/6497/14-ц) у розмірі 250000 грн. шляхом передачі у власність ОСОБА_8 належного йому майна, а саме: 73/200 часток житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Челюскіна, 30, що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 грудня 1999 року Броварською міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4191, а стягувач ОСОБА_8 приймає у власність 73/200 часток зазначеного житлового будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 червня 2015 року вказану ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки ця ухвала постановлена судом всупереч вимогам ст. ст. 17, 18 Закону України Про охорону дитинства без дозволу органів опіки та піклування, що призвело до порушення прав неповнолітнього на той час сина боржника ОСОБА_6, який був зареєстрованим і постійно проживав у цій частині житлового будинку разом зі своєю матірю ОСОБА_5

03 серпня 2015 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області вказане подання державного виконавця про визнання укладеної між боржником ОСОБА_7 і стягувачем ОСОБА_8 мирової угоди у виконавчому провадженні № 45619431 залишено без розгляду. Дана ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

За змістом положень ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що підстава виникнення у ОСОБА_8 права власності на спірні 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області скасована, позовні вимоги ОСОБА_5 щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20355657 від 29 березня 2015 року теж ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 174, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області спільною сумісною власністю ОСОБА_6 і ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 73/400 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20355657 від 29 березня 2015 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 06, номер запису про право власності 9215598 про реєстрацію за ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) права спільної часткової власності на 73/200 часток житлового будинку № 30 по вулиці Челюскіна у місті Бровари Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.