АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4953/17 Справа № 203/2725/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ ОТП Факторинг Україна, треті особи: ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 19.07.2007 року між нею та ЗАТ ОТП Банк було укладено кредитний договір № CNL-301/412/2007, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 104000 швейцарських франків. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між нею та банком було укладеного договір іпотеки № РСL-301/221/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1. 25.11.2011 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення прав вимоги, у тому числі за зазначеними вище договорами. 25.11.2013 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 за виконавчим написом № 8223 було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та за рахунок коштів від реалізації цього нерухомого майна задовольнити вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 25.04.2016 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Посилаючись на те, що відповідачем при вчиненні виконавчого напису не було надано документів, що підтверджували безспірність заборгованості, остання була розрахована поза межами строків позовної давності та за наявності спору між сторонами договору, позивачка просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017 року позовні вимоги задоволено.

Виконавчий напис, вчинений 25.11.2013 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 8223 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ ОТП Факторинг Україна просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі зясував права і обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2007 року між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством ОТП Банк (після зміни найменування публічне акціонерне товариство ОТП Банк) було укладено кредитний договір № CNL-301/412/2007, за умовами якого позивачці було надано кредит в сумі 104000 швейцарських франків.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_2 та банком 19.07.2007 року було укладеного договір іпотеки № РСL-301/221/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачці.

Право вимоги за зазначеним кредитним та іпотечним договорами було придбано ТОВ ОТП Факторинг Україна за договором про відступлення прав вимоги від 25.11.2011 року.

25.11.2013 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 за заявою ТОВ ОТП Факторинг Україна було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8223, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та за рахунок коштів від реалізації цього нерухомого майна задовольнити вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року у розмірі: залишку заборгованості по кредиту в сумі 68233,67 швейцарських франків; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 18395,71 швейцарські франки, а всього в сумі 86629,38 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 25.11.2013 року дорівнює 760872,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат, оскільки між сторонами існує спір як щодо розміру заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису, так і в загалі щодо дійсності кредитного і іпотечного договорів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Статтею 87 Закону України Про нотаріат передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України Про нотаріат).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Доводи апеляційної скарги ТОВ ОТП Факторинг Україна про безспірність стягнутої за виконавчим написом нотаріуса заборгованості на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ ОТП Банк, ТОВ ОТП Факторинг Україна про визнання недійсними кредитного договору № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року та договору іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19.07.2007 року, а також за зустрічним позовом ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, оскільки у березні 2013 року, тобто до вчинення виконавчого напису, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ ОТП Банк, ТОВ ОТП Факторинг Україна про визнання недійсними кредитного договору.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, підтверджує посилання позивача про наявність спору щодо загального розміру кредитної заборгованості та порушення нотаріусом вимог закону при вчиненні оспорюваних нотаріальних дій. Цій обставині суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі № 6-27цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вимогу про повернення всієї суми заборгованості відповідач направив позивачу 08.08.2013 року, однак доказів отримання останньою даної вимоги суду не надано, що також суперечить.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов вірного й обґрунтованого висновку щодо наявності обставин, які виключають безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,308,314,315ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_4