_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/2684/16-ц
Провадження № 2/520/3455/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.

за участю адвоката Сухініна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Ленінський-36»,Виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання незаконною та скасування довідки, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру та її поділ, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати незаконною та скасувати довідку №88 ЖБК «Ленінський-36» від 26.06.2006 року, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 30.06.2006 року на квартиру АДРЕСА_1, а також визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. При цьому ОСОБА_2 посилається на те, що вона була членом ЖБК «Ленінський-36», у червні 1993 року сплатила в повному обсязі пай і паєнакопичення за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 89246крб. і відповідно до Закону України «Про власність» стала власником. 23.04.1999 року оформила заповіт на ім'я сина - ОСОБА_3, в подальшому переїхала проживати за іншою адресою, вважаючи себе власницею. Однак, у лютому 2016 року позивачка випадково дізналась, що право власності на спірну квартиру оформлено на ОСОБА_3, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. У задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 просив відмовити. Також представником позивача до суду подана заява про поновлення строків позовної давності по заявленим вимогам ОСОБА_2

ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_2 визнав, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просив відмовити.

3-я особа: представник ЖБК «Ленінський -36» до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

3-я особа з самостійними вимогами: ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, надала до суду заяву про застосування строків позовної давності, а також звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину спірної квартири. При цьому посилається на те, що з 29.11.1980 року вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_3, грошовий пай за вищезазначену квартиру сплачений під час перебування у шлюбі, а тому відповідно до ст.60 СК України вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Вислухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 15.07.1992 року на ім'я ОСОБА_2, зі складом сім'ї - ОСОБА_3(син), ОСОБА_4(невістка), ОСОБА_5(онук) був виданий ордер № 274 серії ЛР від 15.07.1992 року на право зайняття трикімнатної квартирою за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів м. Одеси № 172 від 10.07.1992 року.

Згідно довідок ЖБК «Ленінський-36» від 20.04.1999 року та 26.06.2006 року пай та паєнакопичення за квартиру в сумі 89 246 крб. у повному обсязі сплачено в 1993 році. З довідки ЖБК «Ленінський-36» від 20.04.1999 року вбачається, що пай за квартиру АДРЕСА_1 сплачено ОСОБА_6, а в довідці від 26.06.2006 року зазначено, що пай сплатив ОСОБА_3

20 квітня 1999 року ОСОБА_2 надала до ЖБК «Ленінський-36» заяву з проханням виключити її із члені ЖБК і перевести особистий рахунок на сина - ОСОБА_3

23.04.1999 року позивачка оформила заповіт на ім'я відповідача заповівши йому спірну квартиру у спадок.

26 квітня 1999 року ОСОБА_3 подав до ЖБК «Ленінський-36» заяву з проханням включити його в члени ЖБК і перевести на нього особистий рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (якій діяв на час спірних правовідносин) , член житлово- будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Ч.3 зазначеної статті встановлено, що громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Ч. 2 ст. 4 Закону України «Про власність» встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам.

Підставою для набуття права власності на квартиру члена житлово-будівельного кооперативу є внесення пайового внеску за квартиру. Переоформлення пайового внеску на квартиру є реалізацією права власності передбаченою ч. 4 ст.4. ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність». Особа на яку переоформлений пайовий внесок стає власником квартири за яку пайовий внесок був сплачений попереднім власником.

Таким чином, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об'єкта.

Згідно довідки №12 від 20.03.2017 року вбачається, що пайовий внесок за спірну квартиру був внесений частками: на 01.11.1992 року - 7803 руб., січень 1993 року - 60000 руб., квітень 1993 року - 19400 руб., червень 1993 року - 2043,73 руб. Однак, ким були проведені оплати в довідці ЖБК «Ленінський-36» не визначено.

При розгляді справи ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме вона сплатила пай у розмірі 89 246 крб. за квартиру АДРЕСА_1.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Щодо довідки №88 від 26.06.2006 року виданої ЖБК «Ленінський-36», суд вважає, що оскільки вказана довідка не є актом нормативного характеру визнання її незаконною та скасування в судовому порядку не передбачено.

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_2 пропущений строк позовної давності для подачі позову про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності від 30.06.2006 року, так як відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом не приймаються до уваги посилання позивачки на те, що про спірне свідоцтво вона дізналась у лютому 2016 року, оскільки ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, як вбачається з довідки №397 від 20.03.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1995 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить донці позивачки - ОСОБА_4, і до 2016 року (до звернення до суду) будь-яких претензій до сина, або невістки щодо спірної квартири не заявляла.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги 3-ої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 також задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою по зустрічному позову також не надано доказів сплати паю у розмірі 89 246 крб. за квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 на час сплати паю - 1993 рік, не був членом ЖБК «Ленінський-36» і в заяві наданої до суду вказує, що ні він, ні ОСОБА_4 коштів на придбання спірної квартири не давали.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Ленінський-36»,Виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання незаконною та скасування довідки, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності- відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру та її поділ - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі, в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.