Справа № 2/756/1021/17
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

25 вересня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Ільченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення. -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач - ОСОБА_1, відповідач № 1- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2004 р.н. є співвласниками кв. АДРЕСА_1 При цьому позивач та відповідач № 1 ОСОБА_2 є власниками 2/3 частин АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2001 р., який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. за реєстровим № 2064.

Зі слів позивача, вона та її малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають через неможливість досягти згоди в користуванні даною квартирою з іншими мешканцями (відповідачами), неприязні відносини з ними та вчинення відповідачами перешкод в користуванні квартирою, що підтверджується заявою в ЖЕК-514 від 23.09.2008 р.

Таким чином, між позивачем та відповідачами існує спір щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1, вирішити який в досудовому порядку не можливо. З план-схеми квартири АДРЕСА_1 вбачається, що дана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 9,9 кв.м., 14,8 кв.м. та 16,3 кв.м, коридору 6,4 кв.м., кухні 7,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної 1,4 кв.м.

Позивач вважає за доцільне встановити порядок користування, за яким кімнату площею 14,8 кв.м виділити в її користування, кімнату площею 16,3 кв.м. виділити в користування відповідачу ОСОБА_3, кімнату площею 9,9 кв.м. виділити в користування відповідачу ОСОБА_2, місця загального користування (кухня, коридор, ванна, вбиральня) залишити в загальному користуванні.

Разом з цим, у спірній квартирі також зареєстровані та проживають 3 особа № 1 - ОСОБА_4 та відповідач № 2 ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3 2004 р.н., однак за змістом ст. 338 ЦК України порядок користування визначається тільки між співвласниками, а вказані особи співвласниками спірної квартири не являються, тому вони не виступають відповідачами за даним позовом.

Тому позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши жилу кімнату площею 14,8 кв.м в користування ОСОБА_1, жилу кімнату площею 16,3 кв.м. виділити в користування ОСОБА_3, жилу кімнату площею 9,9 кв.м. виділити в користування ОСОБА_2, місця загального користування: коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната - залишити у спільному користуванні, вселити позивача у спірну квартиру та стягнути із відповідачів судовий збір.

У судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 2004 р.н. у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник 3 особи № 3 у судовому засіданні позов підтримав у повному об'ємі.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

Інші треті особи у судове засідання також не з'явились

Оскільки позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1, як мати малолітнього ОСОБА_7 2012 р.н. та відповідач ОСОБА_2, як мати неповнолітнього ОСОБА_3 2004 р.н. є співвласниками кв. АДРЕСА_1

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зі слів позивача, вона та її малолітній син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають через неможливість досягти згоди в користуванні даною квартирою з іншими мешканцями (відповідачами), неприязні відносини з ними та вчинення відповідачами перешкод в користуванні квартирою, що підтверджується заявою в ЖЕК-514 від 23.09.2008 р.

У відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2001, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. за реєстровим № 2064 та договору дарування від 12.12.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пінчук О.В. за реєстровим № 1086,

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1).

Як з'ясував суд, з план-схеми АДРЕСА_1 вбачається, що дана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 9,9 кв.м., 14,8 кв.м. та 16,3 кв.м, коридору 6,4 кв.м., кухні 7,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної 1,4 кв.м.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхнього спільного частковою власністю.

Разом з тим, за правилом ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Як з'ясовано судом, позивач та відповідач № 1 ОСОБА_2 є власниками 2/3 частин АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2001 р., який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. за реєстровим № 2064.

За змістом п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі з заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

У відповідності до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016 р. первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Таким чином суд приходить до висновку, що так як між позивачем, відповідачем та третіми особами існують неприязні відносини та вчинення відповідачем перешкод в користуванні спільною квартирою, є усі підстави задовольнити позов та вселити позивача із її малолітнім сином 2012 р.н., встановивши порядок користування спірною квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 319, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_7 2012 р.н. - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_7 2012 р.н. у АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши жилу кімнату площею 14,8 кв.м в ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_7 2012 р.н.

Виділити у користування ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 2004 р.н. кімнату площею 16,3 кв.м. та кімнату площею 9,9 кв.м., місця загального користування: коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната - залишити у спільному користуванні,

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачам може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя К.А. Васалатій