АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1029/17 Справа № 203/3008/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 грудня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 30 квітня 2016 року, яка становить 11250 грн. 55 коп., а саме: 482 грн. 42 коп. заборгованість за кредитном, 6956 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф та 511 грн. 93 коп. штраф (процентна складова), яку й просили стягнути з відповідачки на їх користь та стягнути з неї судові витрати по справі.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову Банку суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідач при складанні заяви ознайомився з будь-якими Умовами та Правилами надання банківських послуг (як зазначено у заяві) та відповідними Тарифами (зокрема, саме з тими, що надані позивачем), а також позивачем не доведено те, що договір було укладено саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок, у зв'язку з чим суд не знайшов підстав для його задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зроблені при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому, рішення відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Так, судом встановлено, що 22 грудня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, в якій виявила намір оформити на своє ім'я карту «Универсальна» з кредитним лімітом по платіжній картці в розмірі 1 000 грн. та сплатою відсотків в розмірі 36% річних

Підписана банком та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.8).

В п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.47).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов зазначеного договору, заборгованість за ним згідно розрахунку складеного позивачем, станом на 30 квітня 2016 року становить 11250 грн. 55 коп., а саме: 482 грн. 42 коп. заборгованість за кредитном, 6956 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф та 511 грн. 93 коп.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору №б/н від 22 грудня 2012 року, він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в анкеті позичальника, а також відповідачка після укладення вказаного договору систематично сплачувала кредитні кошти, проте останній платіж нею було зроблено 21 вересня 2013 року в сумі 900 грн., а в подальшому остання ухилилася від виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є частково обгрунтованими.

Разом з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії, колегія суддівв важає необгрунтованими, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України.

А комісія, відповідно до п.1.1.1.17 Умов та правил надання банківських послуг, сплачується саме за послуги Банку, зокрема сплату за користування кредитними коштами Банку, плати за відкриття (випуск), обслуговування рахунків/карт та сплату за інші послуги, які надаються Банком Клієнту.

Проте стягнення суми в якій об'єднанні пеня та комісія в даному випадку не може бути застосовано, оскільки за кожний із цих вимог нараховуються окремо відповідні суми. Проте позивач свої позовні вимоги під час розгляду справи в суді першої інстанції не уточнював та не надав відповідного розрахунку по цим вимогам, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, як зазначалося вище, а саме пунктуом 1.1.5.23 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктом 1.1.5.20 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня в цьому разі є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому підстави для стягнення штрафів відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед банком становить у розмірі 7438 грн. 62 коп., яка складається із: 482 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом, 6956 грн. 20 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, які понесені Банком за подачу як позовної заяви так і апеляційної скарги на судове рішення по справі в сумі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2011 року в сумі 7438 грн. 62 коп., яка складається із: 482 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом, 6956 грн. 20 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом та судовий збір в сумі 2893 грн. 80 коп., а всього 10332 грн. 42 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова