АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

стягувача ОСОБА_3,

державного виконавця Маліновської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргуОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року про відмову в забезпеченні скарги по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни, за участю стягувача ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

14 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: зупинити стягнення коштів на підставі постанови старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 по виконавчому провадженню ВП № 50862412 від 25.04.2016; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 по виконавчому провадженню ВП №50862412 від 25.04.2016; зобов'язати начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сувала М.С. скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 по виконавчому провадженню ВП № 50862412 від 25.04.2016.

31.07.2017 ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», просив зупинити стягнення боргу по аліментам в розмірі 7 849,94 грн. на період розгляду скарги в суді.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2017 заяву ОСОБА_4 про зупинення стягнення заборгованості по аліментам на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 залишено без задоволення (а.с. 34-35).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В судовому засіданні стягувач та державний виконавець проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставності і необґрунтованості та просили ухвалу залишити без змін.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21.09.2017 боржник подав до суду заяву про відкликання апеляційної скарги, яку колегією суддів залишено без задоволення, оскільки вона суперечить вимогам ч. 2 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що особа яка подала апеляційну скаргу має право відкликати її до початку розгляду справи в апеляційному суді.

Проте, ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду, а відтак після цього особа, яка подала апеляційну скаргу маж право на відмову від апеляційної скарги, а не на її відкликання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_4 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено лише право суду зупиняти стягнення на підставі виконавчого документа, а постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не є виконавчим документом в розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 передбачено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону про виконавче провадження).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що за наявності обставин суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа із встановленням строку до моменту, коли такі обставини втратять свою актуальність.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, рішення суду підлягає обов'язковому виконанню та державний виконавець зобов'язаний здійснити всі необхідні дії для цього в розумний строк.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на те, що вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного виконавця аналогічно до забезпечення позову чинним законодавством не передбачено, а постанова старшого державного виконавця Малівської Н.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зупинення стягнення боргу по аліментам в розмірі 7 849,94 грн. на період розгляду скарги у суді першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року про відмову в забезпеченні скарги по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни, за участю стягувача ОСОБА_3 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва