Справа № 500/5282/16-ц
Провадження № 2/500/15/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення) просить суд: встановити факт родинного зв'язку між нею та її батьками ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме встановити факт того, що вона є їхньою дочкою; встановити факт належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідоцтва про право власності на 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 від 04.10.1967 року; встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері шляхом вступу в управління спадковим майном; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 від 04.10.1967 року її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 шляхом вступу в управління спадковим майном, але юридично свої прав не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивач спадщину після смерті матері прийняла фактично, оскільки проживала разом з нею за однією адресою, вступила у володіння спадковим майном, але зареєстрована не була. Інші спадкоємці першої черги за законом діти спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_2 спадщину не прийняли. Оформити спадщину у нотаріальному порядку вона не може у зв'язку з тим, що є розбіжності у написанні прізвищ її та спадкодавців. Так, у її свідоцтві про народження її прізвище та батьків російською мовою написані як «ОСОБА_4». У актових записах про смерть прізвища батьків вказані російською мовою як «ОСОБА_4», у свідоцтві про право власності їх прізвище вказано як «ОСОБА_4», а по батькові батька як «ОСОБА_4». Також, у зв'язку з тим, що вона не була зареєстрована у спадковому будинку і не має можливості документально підтвердити факт прийняття спадщини.

13.06.2017 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Свої вимоги мотивує тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, у зв'язку з тим, що неможливо встановити факт проживання її зі спадкодавцем із-за відсутності прибудинкової книги. Зазначила, що спадщину після смерті матері прийняла фактично, оскільки проживала разом з нею за однією адресою, вступила у володіння спадковим майном, але зареєстрована не була. Вона займалася благоустроєм будинку, допомагала матері по господарству, хоронила її.

Ухвалою суду від 13.06.2017 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 26.09.2017 року не з'явилися, представник надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та визнання позовних вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом, просить справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 26.09.2017 року не з'явилися, представник надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та підтримання своїх позовних вимог за зустрічним позовом, просить справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позову ОСОБА_9 та зустрічного позову ОСОБА_3 У поданій заяві зазначила, що не має претензій на спадкове майно, до нотаріальної контори та до суду з вимогами про визнання права власності на спадкове майно звертатися не буде, не проти визнання права власності на спадкове майно за її сестрами.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які пояснили, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дочками ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після смерті ОСОБА_4 із ним проживала лише дружина та саме вона вела господарство та опікувалася будинком. Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 доглядали будинок, здійснювали ремонтні роботи у ньому, вбирали, вели господарство, здавали в оренду. Інші діти на момент смерті батьків вже були померлими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.10.1967р., виданого міським відділом комунального господарства, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №18/147 від 05.10.1967р., ОСОБА_13 (рос. мова) є власником 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, та ОСОБА_14 (рос. мова) є власником 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4.

Вказана інформація підтверджується листом КП «Ізмаїльське МБТІ» №71 від 18.01.2016р.

Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та АДРЕСА_5 перейменовано у АДРЕСА_5

Згідно актового запису про смерть №804 від 27.12.1982р. ОСОБА_13 (рос. мова) помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 рік), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 рік), що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 стала його дружина ОСОБА_5, яка спадщину прийняла фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою, вступила в управління, володіння спадковим майном, але юридично свої прав на спадщину за життя не оформила.

Згідно листа державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. за №394/01-16 від 30.03.2017р. після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_16 заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до актового запису про смерть №2079 від ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 9/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно листа державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. за №394/01-16 від 30.03.2017р. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_5 заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 стали її діти, зокрема дочки ОСОБА_1, ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвами про їх народження та укладення шлюбу, з яких вбачається про зміну їх прізвищ, копії яких наявні у матеріалах справи.

Спадщину ОСОБА_1, ОСОБА_3 прийняли фактично, оскільки проживали разом зі спадкодавцем за однією адресою, вступили в управління, володіння спадковим майном.

Інші спадкоємець першої черги за законом донька спадкодавця ОСОБА_5 - спадщину не прийняла. Інші діти спадкодавця - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_18, на момент смерті спадкодавця вже померли.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

На звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю нотаріуса за №190/02-14 від 27.06.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, і неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями померлого першої черги.

На звернення до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю нотаріуса за №190/02-14 від 27.06.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, і неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями померлого першої черги.

Якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст.16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 N 7 (ухвала ВССУ від 11 травня 2011 року у справі N6-3629св10).

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання з спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини необхідно ОСОБА_1, ОСОБА_3 для подальшої реалізації спадкового права після смерті ОСОБА_5.

Так, факт того, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 вступили в володіння та управління спадковим майном - будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, підтверджують допитані в судовому засіданні свідки та зібрані у справі докази, їх належна оцінка.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 від 10.02.2016р. її батьки вказані як «ОСОБА_4» та «ОСОБА_5». У актовому запису про смерть №804 від 27.12.1982р. батько вказаний російською мовою як «ОСОБА_4». У актовому запису про смерть №2079 від 27.11.2017р. мати зазначена як «ОСОБА_5». У свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок спадкодавці російською мовою вказані як «ОСОБА_4» та «ОСОБА_5». У свідоцтві про народження ОСОБА_20 батьки вказані російською мовою як «ОСОБА_4» та «ОСОБА_5».

Також, з показів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дочками ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами встановлена наявність підстав для визнання факту родинного зв'язку між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їхніми батьками ОСОБА_4, ОСОБА_5, та факту належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідоцтва про право власності на 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 від 04.10.1967 року.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідоцтва про право власності на 9/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 від 04.10.1967 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, шляхом вступу в володіння та управління спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на 9/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_7