Справа № 464/3679/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5180/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мельничук О.Я., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова неправомірними та скасування постанови, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця Сихівського відділ державної виконавчої служби м.Львова неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу від 24.12.2014 - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нову, в якій скаргу ПАТ «Львівгаз» задоволити. Вважають ухвалу такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що до винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець повинен був скласти акт про відсутність майна, з дотриманням вимог Інструкції про проведення виконавчих дій. Вказують на те, що суд не звернув уваги на бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім цього, зазначають, що державний виконавець не здійснив перевірки кожні два-три тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі (їх представників) та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст. 383 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), п.5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що, - у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова перебувало виконавче провадження №40168542, відкрите 15.10.2013 з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ. 24.12.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.). Як вбачається зі змісту письмових заперечень на скаргу, державним виконавцем винесено постанову від 24.12.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна. На думку суду, державним виконавцем дотримано вимоги щодо перевірки майнового стану боржника, в тому числі запитування в електронних державних базах даних та реєстрах наявності права власності або іншого майнового права боржників. Тим самим вжиті заходи в ході виконавчого провадження. Доказів зворотнього суду не надано. Тому посилання скаржника на порушення державним виконавцем положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) є безпідставними. Оскільки відділом ДВС надано суду належні докази стосовно вжиття необхідних заходів в ході виконавчого провадження, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій державного виконавця, тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а, також, достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги скарги є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає.

Як вбачається із матеріалів справи 29.05.2017 року ПАТпо газопостачанню та газифікації «Львівгаз» подало скаргу до Сихівського районного суду м. Львова на постанову державного виконавця. У скарзі просили: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 року; визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 року; зобов'язати державного виконавця державного Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу №464/5943/13-ц.

Із матеріалів справи, а саме із витягу із електронного реєстру виконавчих проваджень та копій частини матеріалів виконавчого провадження (а.с. 49-50, 52-62) вбачається, що 10.10.2013 року до державного виконавця надійшов на виконання судовий наказ від 2.07.2013 року у справі №464/5943/13-ц, що набрав чинності 10.10.2013 року та 15.10.2013 року було відкрито виконавче провадження із наданням боржнику строку до 22.10.2013 року для добровільного виконання рішення. У зв'язку із проведенням ряду виконавчих дій, а саме здійснення запитів стосовно майна у боржника; складення акту про відсутність ліквідного майна та відповідно не виявлення можливості стягнення боргу згідно виконавчого документу виконавчий документ постановою від 24.12.2014 року було повернуто стягувачеві.

Як вбачається із вказаних вище матеріалів справи, у яких йдеться про вчинені дії щодо виконання згаданого виконавчого документу, підстав вважати порушеними вимоги закону або права чи інтереси стягувача при виконанні згаданого судового рішення, про які йшлося у скарзі - немає.

При цьому, окрім наведеного, колегія суддів зважає і на те, що заявником протягом розумного строку не було вжито активних дій при здійсненні виконавчого провадження, що тривало більше року, а саме протягом більш як трьох років не вживались заходи по ознайомленню з виконавчим провадженням; отримання інформації щодо його ходу; не перевірялись конкретні, вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документу, тощо. При цьому, заявник, як учасник виконавчого провадження взмозі був з часу відкриття виконавчого провадження, відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року знайомитись із інформацією, у вільному для нього доступі, про хід виконання судового рішення та відповідно реагувати на порушення певних його прав чи інтересів при здійсненні такого у розумні строки.

Подання ж скарги після майже чотирирічного терміну з часу ухвалення судового рішення та майже трирічного терміну з дня закінчення його виконання слід вважати зловживанням своїми правами сторони виконавчого провадження та відповідно безпідставність скарги.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, залишивши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.Я. Мельничук

М.М. Шандра