Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2017 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, ОСОБА_3, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Теребовлянської міської ради, ОСОБА_3, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просить визнати право власності на 1/5 часток колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та на 1/5 колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 як за членом колгоспного двору, також просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 426 від 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить на підставі Свідоцтва про право власності виданого 20 лютого 1990 року виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради Тернопільської області (рішення № 305 від 11 грудня 1989 року), дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого був ОСОБА_5.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на АДРЕСА_1, були ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_5, як голові колишнього колгоспного двору належало 1/5 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - належало по 1/5 частці вищевказаного будинковолодіння.

Згідно довідки № 09-04/13-202 виданої 24 липня 2017 року виконкомом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області про те, що головою колгоспного двору на 1989 рік в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 в житловому будинку проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 - 1939 року народження, дочка - ОСОБА_6, 1969 року народження, дочка - ОСОБА_7, 1970 року народження, дочка - ОСОБА_8 1973 року народження.

За життя ОСОБА_5, 26 жовтня 2010 року склав заповіт, яким заповів житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 та все належне йому майно де б воно не було з чого б воно не складалося і все майно яке буде належати йому на день смерті ОСОБА_1.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_5 не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф.. № 473/02-31 від 21 квітня 2017 року у справах приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа номер 112-2016, заведена 23 листопада 2016 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. Спадкоємцем, що має право на обов'язкову частку у спадщині, що передбачено ст. 1241 Цивільного кодексу України, являється дружина померлого - ОСОБА_3, котра відмовилась від обов'язкової частки у спадщині, подавши нотаріусу відповідну заяву.

Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф.. № 473/02-31 від 21 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що домоволодіння є колгоспним двором, що складається з 5-х членів, головою якого був ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши ОСОБА_1 2/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/5 частини - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1) та визнати право власності за ОСОБА_1 на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР, ст. 392, 1223, 1268 ЦК України від 16 січня 2003 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частини вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/5 частини - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1).

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/5 частки вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/5 частки - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий В.В.Малярчук