Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.2017 р. 145/1463/16-ц

2/145/54/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя із визнанням права власності на 1/2 його частку та виділом в натурі,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 02 грудня 2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб.

Рішенням Тиврівського районного суду від 07 листопада 2013 року розірвано шлюб.

В період шлюбу з відповідачем було створено новостворене майно, а саме приміщення перукарні, загальною площею 46, 5 кв.м, за адресою: Вінницька обл., Тиврівський р-н., АДРЕСА_1.

Вищезазначене нерухоме майно набуте в період шлюбу, а саме у грудні 2012 року та проведено державну реєстрацію права власності 01 серпня 2013 року за відповідачем - ОСОБА_4

Згоди щодо поділу вищезазначеного нерухомого майна між ним та відповідачем не досягнуто.

Просить визнати приміщення перукарні, загальною площею 46, 5 кв.м, за адресою: Вінницька обл., Тиврівський р-н., АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя із визнанням за ним права власності на 1/2 частки приміщення перукарні, загальною площею 46,5 кв.м, за адресою: Вінницька обл., Тиврівський р-н., АДРЕСА_1, і виділом її в натурі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 його представник ОСОБА_1 позовні вимоги уточнили, просять визнати приміщення перукарні, загальною площею 46, 5 кв.м, за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, м. Гнівань, вул. Леніна, 66/39, спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку приміщення перукарні, а позов в частині виділу в натурі частки позивача залишити без розгляду.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоч повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_3 подав заперечення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову, справу розглянути у його відсутності .

Заперечення мотивовано тим, що приміщення перукарні не входить до складу спільного майна подружжя, оскільки майно було придбано позивачкою особисто за договором міни до укладення шлюбу з позивачем по справі; майно не може вважатись новоствореною річчю, оскільки воно існувало ще до укладення шлюбу, право власності на нього було зареєстровано за відповідачкою, а реконструкція не може вважатись створенням нового майна; майно було придбано відповідачкою для професійних занять (здійснення підприємницької діяльності), оскільки вона є дипломованим перукарем.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне позов в частині виділу в натурі частки позивача залишити без розгляду, інші позовні вимоги задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Судом встановлено, що 02 грудня 2004 року між сторонами було укладено шлюб.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2013 року вказаний шлюб розірвано.

В період шлюбу сторонами із належної відповідачці квартири, розташованої в м. Гнівань Тиврівського району, вул. Леніна, 66/39, було створено новостворене майно - перукарню, що стверджується свідоцтвом №1152 на приміщення перукарні від 28.12.2012 р.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації реконструкції квартири в перукарню категорії складності ІІІ, що зареєстровано інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 04.12.2012 р., дата початку будівництва - 05.02.2012, дата закінчення будівництва - 25.11.2012, строк введення об'єкта в експлуатацію - грудень 2012 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності №1152 вищезазначене нерухоме майно набуте в період шлюбу, а саме у грудні 2012 року та проведено державну реєстрацію права власності 01 серпня 2013 року за ОСОБА_4, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №66070215 від 17 серпня 2016 року.

Відповідно висновку Вінницької торгово-промислової палати №23-06-4/234 від 12.09.2017 р. ринкова вартість 1/2 частини перукарні, розташованої за адресою: м. Гнівань Тиврівського району, вул. Леніна, 66/39, становить 208057 грн.

Суд вважає, що перукарня - новостворене нерухоме майно, право власності на яке виникло під час шлюбу сторін, та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а тому частки їх, як співвласників у праві спільної сумісної власності, є рівними.

Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на сплату судового збору у сумі 2633,2 грн. (551, 2+2082).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212- 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ст.ст.331, 364, 368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати приміщення перукарні, загальною площею 46, 5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку приміщення перукарні, загальною площею 46,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Вимогу ОСОБА_2 про виділ в натурі 1/2 частки приміщення перукарні залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 2633 (дві тисячі шістсот тридцять три) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.