Справа № 1913/617/12
УХВАЛА

Іменем України

"13" жовтня 2017 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі Дармограй Т.І.

розглянувши подання начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки вказана особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням.

Державний виконавець в судове засідання з розгляду вищевказаного подання без поважних причин не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце його проведення.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до переконання, що в його задоволенні слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Положенням п.19 ч.2 18 Закону України Про виконавче провадження надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається із подання, ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї виконавчими листами, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № ЄДРВП 52075618 від 26 липня 2016 року.

Однак, доданими до подання копіями постанов про відкриття виконавчого провадження, копіями виконавчих листів, актами державного виконавця та обліковою карткою на зведене виконавче провадження, не підтверджується той факт, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Крім того, надані матеріали не містять доказів того, що державним виконавцем вжито всіх достатніх заходів примусового виконання рішення, що передбачені Законом України Про виконавче провадження, зокрема не надано доказів того, що ОСОБА_1 повідомлялась про необхідність явки до ДВС, шляхом надсилання відповідних викликів, які б були отримані нею та проігноровані, а також суду не надано доказів про надсилання ОСОБА_1 копій постанов про відкриття виконавчих проваджень із встановленими у них строками добровільного виконання рішення суду та їх отримання нею.

Матеріали подання містять лише копію одного виклику державного виконавця адресованого боржнику та відповідно одну копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положенням ч. 2 ст. 10 ЦПК України визначено, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. При цьому, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки, згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Таким чином, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника від виконання зобовязання, який полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця за умови належного повідомлення про це і т.і.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, представником Бережанського міжрайонного відділу ДВС не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, а наведені у поданні обставини, аж ніяк не можуть бути підтвердженням цього.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд, вважає, що вищезазначені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязання.

Згідно зі ст.2 „Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров"я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З таких підстав, вважаю за необхідне, в задоволенні подання начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст.18 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Підгайці вул. Лесі Українки, 22 Тернопільської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2