Справа № 515/1266/17
Провадження № 2-о/515/1847/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи представника Саратського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України в Одеській області Швець І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з викликом заінтересованої особи - Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_2 , посилаючись на слідуючі обставини.

11.06.2017 року заявник звернувся до Татарбунарського відділення Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду (далі - ОУПФ) України в Одеській області із заявою про отримання пенсії за віком, надавши на підтвердження свого трудового стажу дві трудові книжки: серії НОМЕР_1 , видану 09.01.1978 року та серії НОМЕР_2 , видану 14.02.1985 року. Однак, отримав відмову про неможливість зарахування при призначенні пенсії стажу роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_1 у зв`язку з наявними розбіжностями у написанні прізвища у ній та його паспорті, де замість вірного « ОСОБА_3 », вказано російською мовою помилковий запис « ОСОБА_4 ». Вказав також, що довідкою про ідентифікаційний номер від 28.01.2015 року, трудовою книжкою № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданою 14.02.1985 року, атестатом №3449, виданим 17.07.1974 року про закінчення СПТУ №7 в с.Старокозаче Білгород-Дністоровського району Одеської області, посвідченням № НОМЕР_5 серії ВР тракториста-машиніста 3-го (третього) класу, виданим 17.07.1974 року, талоном попередження до посвідчення № НОМЕР_5 серії ВР, виданим 17.07.1974 року підтверджується вірне написання прізвища заявника « ОСОБА_3 ». Посилаючись на те, що встановлення юридичного факту необхідно йому для оформлення пенсії за вислугу років в Татарбунарському відділенні Саратського ОУПФ, при цьому спір про право відсутній, заявник вважав, що є підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності йому трудової книжки.

Заявник в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, вимоги заяви підтримав (а.с.32).

Представник Саратського ОУПФ України в Одеській області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заперечення проти вимог заявника (а.с.35), в яких просив справу розглядати у відсутності представника заінтересованої особи та відмовити у задоволенні заяви, вказуючи, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , факт належності якої просить встановити заявник, видана на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той час, як відповідно до його паспорту, дата народження записана як ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у графі трудової книжки «освіта» вказано «10 класів» , тоді як у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданій на ім`я ОСОБА_1 , у аналогічні графі про освіту вказано «н/среднее». Обґрунтовуючи своє заперечення, представник заінтересованої особи також зауважив, що з копії військового квитка серії НОМЕР_6 від 18.11.1975 року вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_2 , у написанні місяця народження особи містяться ознаки виправлення та у графі «личная подпись владельца» є підпис, який повторює написання прізвища особи, якій виданий військовий квиток - « ОСОБА_5 ». На думку представника заінтересованої особи, зазначені розбіжності не дають підстав для висновку про те, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_1 . Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть бути визнані доказами по справі, оскільки в силу перебування цих осіб у родинних відносинах із заявником, вони є заінтересованими особами, що викликає сумнів у їх неупередженості.

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши заяву та надані сторонами письмові докази, заперечення представника заінтересованої особи, суд вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження, в силу ч.3 ст.235 ЦПК України розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_7 , виданого Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області 13.01.2015 року (а.с.16-17) та копії картки платника податків (ідентифікаційного коду) заявника від 28.02.2015 року (а.с.18), його прізвище зазначено як " ОСОБА_3 ".

Із копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , виданої 14.02.1985 року (а.с.19-21), копії атестата №3149 про закінчення Старокозацького СПТУ №7 Білгород-Дністровського району Одеської області, виданого 17.07.1974 року (а.с.22), копії посвідчення тракториста-машиніста третього класу серії НОМЕР_8 , виданого 17.07.1974 року, копії талона попередження до зазначеного посвідчення, виданого 17.07.1974 року (а.с.24), вбачається, що прізвище заявника записано російською мовою « ОСОБА_9 ».

Між тим, із копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.5-11), виданої 09.01.1978 року при прийнятті на посаду тракториста у СМУ-18 тресту «Дунайводбуд» та копії військового квитка серії НОМЕР_6 (а.с.12-14), виданого 18.11.1975 року Татарбунарським районним військовим комісаріатом, копії мобілізаційного припису та контрольного талону до нього №2 (а.с.15), виданого у 1996 році, вбачається, що прізвище заявника російською мовою записано як « ОСОБА_4 ».

Зазначену невідповідність у написанні свого прізвища заявник вважає технічною помилкою посадових осіб, які робили відповідні записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та військовому квитку серії НОМЕР_6 .

Згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України основним документом, який підтверджує трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Інформація, що міститься в трудовій книжці підтверджує трудовий стаж працівника, а також є документом на підставі якого призначається пенсія працівникові відповідно до норм чинного законодавства.

Без встановлення факту належності трудової книжки НОМЕР_9 заявник буде позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії.

Суд не бере до уваги заперечення представника заінтересованої особи в частині зауважень щодо помилок та виправлень, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_6 , виданому 18.11.1975 року Татарбунарським військовим комісаріатом Одеської області на ім`я ОСОБА_2 , оскільки судом не розглядається та не може встановлюватись факт належності вказаного військового квитка заявнику.

Суд критично оцінює заперечення представника заінтересованої особи в частині розбіжностей у написанні відомостей про освіту заявника, де у трудовій книжці серії НОМЕР_1 у відповідній графі зазначено «10 класів», а у іншій трудовій книжці, виданій на ім`я заявника серії НОМЕР_2 від 14.02.1985 року освіту визначено як «н/середнее», та робить висновок про те, що визначення рівня освіти посадовими особами, які заповнювали вище вказані документи, здійснено на власний розсуд за відсутності документів на підтвердження освіти заявника.

Зроблені помилки в написанні місяця народження та прізвища заявника у трудовій книжці НОМЕР_9 суд пов`язує з неуважністю осіб, які їх заповнювали або невірним перекладом з російської мови на українську. При цьому, ім`я та по-батькові власника правовстановлюючого документу, співпадають у всіх вище перелічених документах, наданих суду заявником, та мають розбіжність лише в одній букві. При цьому, його професія, спеціальність тракторист, що зазначені у вказаному документі, підтверджуються наявним у нього посвідченням № НОМЕР_5 серії ВР тракториста-машиніста 3-го (третього) класу, виданим 17.07.1974 року(а.с.24).

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, критично ставлячись до заперечень заінтересованої особи (а.с.35), враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, оскільки внесення змін в правовстановлюючий документ, а саме, трудову книжку НОМЕР_9 (а.с.5-11), видану 09.01.1978 року при прийнятті ОСОБА_1 у СМУ-18 тресту «Дунайводбуд» на посаду тракториста на теперішній час не можливо через ліквідацію вказаної організації, зазначена описка є очевидною технічною помилкою посадової особи, яка її заповнювала та містить розбіжність в написанні лише однієї букви у прізвищі, при цьому ім`я та по-батькові особи, на яку вони виписані, повністю співпадають, всі надані суду заявником документи знаходяться на руках у нього, як їх власника, суд вважає, що права заявника мають бути захищені судом шляхом задоволення вимог заяви, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, як основаних на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_9 , виписаної 09.01.1978 року на ім`я « ОСОБА_2 ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.58, 59, 60, 213-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , з викликом заінтересованої особи - Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Івановка Івановського району Одеської області (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Татарбунарським РС ГУДМС в Одеській області 13.01.2015 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ), правовстановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_1 , від 09.01.1978 року, виписаної на ім`я « ОСОБА_2 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк