Справа № 459/2499/17
Провадження № 4-с/459/41/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, якій просить визнати протиправними дії/бездіяльність Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області та зобовязати Червоноградський міський відділ ДВС ГТУЮ у Львівській області зняти арешт із всього майна боржника за адресою: Львівська область м.Червоноград вул.Клюсівська, 18/43, що накладений постановою державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 13.02.2017 року ВП№51869813. В обгрунтування скарги послався на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 459/1258/16-ц, виданого 12.07.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ? частини зі всіх видів доходу на утримання дитини. У звязку із існуючою заборгованістю по сплаті аліментів, 31.02.2017 року державним виконавцем накладено арешт на все майно ОСОБА_1, в тому числі і на ? частину квартири, що знаходиться по вул.Клюсівська, 18/43, в м.Червонограді Львівської області.

Вказує, що після накладення даного арешту, ним було погашено заборгованість по аліментах. Більше того, станом на 13.09.2017 року переплата становить 763,85 грн.

Однак, незважаючи на те, що борг погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси.

Скаржник та його представник у судовому засіданні доводи скарги підтримали, з підстав зазначених у ній.

Представник Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області у судове засідання не зявився, подав письмове заперечення відносно скарги у якому вказав, що на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження АСВП №51869813 щодо виконання виконавчого листа № 459/1258/16-ц, виданого Червоноградським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 26.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки аліменти боржником не сплачувалися, державним виконавцем винесено постанову від 13.02.2017 року про арешт майна боржника.

Також зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів боржником погашена. 15.08.2017 року у відділ ДВС надійшла заява боржника про знаття арешту, на яку останньому було повідомлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Окрім цього, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає підстав для зняття державним виконавцем арешту по виконавчих документах про стягнення аліментів.

Вислухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП №51869813 щодо виконання виконавчого листа № 459/1258/16-ц, виданого 21.07.2016 року Червоноградським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 26.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 13.02.2017 року, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить божнику ОСОБА_1.

Як встановлено із розрахунку заборгованості за виконавчим листом №459/1258/16-ц, станом на 13.09.2017 року заборгованість, згідно наявних у Червоноградському міському відділі ДВС даних, відсутня, переплата становить 763,85 грн.

Разом із тим встановлено, що боржник ОСОБА_1 звертався у відділ ДВС із заявою про зняття арешту.

Частиною 1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, оскільки стягнення мають періодичний характер, заборгованості по сплаті аліментів на користь стягувача не має, суд вважає, що відпала необхідність у забезпеченні примусового виконання судового рішення шляхом накладення арешту на усе майно боржника. При цьому суд також враховує і те, що доказів про те, що відсутній інший спосіб забезпечення виконання рішення та державним виконавцем такі заходи приймалися, суду не предявлено та у судовому засідання таких не здобуто.

До того ж, суд звертає увагу на те, що існування оскаржуваної постанови державного виконавця порушує майнове право скаржника.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом N 11 від 11 травня 1994 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року «East/West Alliance Limited» проти України», Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року) (п.167 рішення).

У п. 168 рішення Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що суб"єкт оскарження неправомірно відмовив заявникові в знятті арешту з його майна після повного погашення ним заборгованості по сплаті аліментів.

За наведених обставин, суд вважає необхідним захистити права заявника шляхом зняття арешту зі всього майна, що належить ОСОБА_1, накладеного постановою від 13.02.2017 року у виконавчому провадженні № №51869813.

Керуючись ст. ст. 209, 386, 387 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області щодо відмови у знятті арешту з майна протиправними.

Зняти арешт зі всього майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою від 13.02.2017 року у виконавчому провадженні ВП №51869813 за виконавчим листом №459/1258/16-ц виданим Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 аліментів на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: М. Д. Новосад