Справа №333/2219/17
Провадження № 2/333/1474/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.09.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 240 000,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що він є учасником бойових дій, його згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2014 року № 117 було переведено до складу 2 гаубичної артилерійської батареї з 12 червня 2014 року. Позивач прибув в пункт постійної дислокації з оперативного підпорядкування керівника Антитерористичного центру при СБУ керівника Антитерористичної операції Донецької та Луганської області з 12.06.2014 року по 08.08.2014 року. 11.07.2014 року близько 19-30 годин в ході проведення антитерористичної операції на вогневій позиції під час виконання службових обов`язків у складі 2-ї зведеної батареї в результаті артилерійського обстрілу стрибнув до окопу та невдало приземлився в результаті чого отримав травму закритий перелом 5 плюсневої кістки правої ступні зі зміщенням. Про обставини травми командиром військової частини НОМЕР_1 складено довідку від 19.08.2014 № 2193 З 13.08.2014 року по 15.08.2014 рік перебував на лікуванні в відділенні травматології в КУ «Міські клінічна лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги» з закритим застарілим переломом п`ятої плюснової кісті зі зміщенням фрагменту. 13.08.2014 року позивачу проведено операцію відкрита репозиція перелому п`ятої плюсневої кісті зі зміщенням фрагменту. 13.08.2014 року позивачу проведено операція відкрита репозиція перелому п`ятої плюсневої кісті правої ступні остеосинтезу надкостної пластини. Військово- лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 неодноразово проводилися медичні огляди та було встановлено, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Внаслідок цієї травми позивач змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювати процедури.
Згідно з довідкою та випискою до акта огляду МСЕК від 07.10.2015 року йому була встановлена третя група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Свої моральні втрати пояснює тим, в нього погіршився його нормальний життєвий стан, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Після чисельних обстежень та лікувань його стан здоров`я не покращився.
Позивач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву в якій просили розглянути позов без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у моральних стражданнях позивача.
Керуючись ст.ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено:
Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, які проходили в зоні АТО, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 23.04.2015 року (а.с.5)
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 2193 від 19.08.2014 року ОСОБА_1 11.07.2014 року отримав закритий перелом 5 плюсневої кістки правої ступні зі зміщенням за обставин 11.07.2014 року в ході проведення антитерористичної операції на вогневій позиція під час виконання службових обов`язків у складі 2 зведеної батареї в результаті артилерійського обстрілу, стрибнув до окопу та невдало приземлився в результаті чого отримав травму.
ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серія АВ № 0548027 від 07.10.2015 року (а.с. 22) та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_4 від 01.11.2017 року (а.с. 5).
Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань позивача, який протягом багатьох років щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, у позивача розвинулися хвороби.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.
З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Позивач у зв`язку з отриманим пораненням став хворою людиною, можливості якої обмежені. Позивачу отриманим пораненням під час виконання обов`язків військової служби заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що порушило його звичні нормальні зв`язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім`ї та суспільстві.
Між тим, суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 40 000 грн., в решті позов є надмірним та задоволенню не підлягає.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.
З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру в розмірі 640 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.
Стягнути з Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.
В іншій частині позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя А.І. Боровікова