Дата документу 10.08.2017 Справа № 554/8376/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді: Г.В. Андрієнко

при секретарі: О.В.Карабаш

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

12.10.2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства

« Всеукраїнський ОСОБА_5» заборгованість за кредитним договором № 158/06-ПК від 20.11.2006 в сумі 2 654 263,77 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський ОСОБА_5» судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20 листопада 2006 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 158/06-К, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 25000 дол. США із встановленням плати в розмірі 14,5 % річних. Строк користування кредитом встановлено по 19.11.2011 р.

Відповідно до додаткової угоди від 21.12.2006 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком у сумі 29000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до додаткової угоди від 15.05.2007 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в наступній редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком в сумі 30000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до додаткової угоди від 14.06.2007 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в наступній редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком у сумі 45000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

У порушення умов кредитного договору у встановлений строк відповідачем не проводилися чергові платежі або проводилися частково, у звязку з чим відповідачем порушуються умови укладеного кредитного договору.

Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 19.08.2016 року заборгованість складає 2 654 263,77 грн. :

-заборгованість за кредитом - 45000 дол. США, що еквівалентно 1132690,95 грн.

-заборгованість за відсотками-59067,56 дол. США що еквівалентно 1486784, 24 грн.

-штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування-34788,58 грн.

Відповідно до п. 4.5.договору за неналежне виконання зобовязань, передбачених договором, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми неналежного виконання зобовязань.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 158/06-ПК, між банком та відповідачем 20.11.2006 р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №5275, а саме предметом іпотеки є квартира, загальною площею 89,1 кв.м, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Красіна, 118/2, кор.4, 127.

Також в якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобовязань банком в день укладання кредитного договору укладено договір поруки із ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до якого поручителі солідарно відповідають перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязання у повному обсязі за кредитним договором № 158/06-ПК від 20.11.2006 р.

В судовому засіданні представник позивача позов повністю підтримав та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив , що рішенням третейського суду від 22.07.2008 р. з ОСОБА_2 стягнута заборгованість за кредитним договором в повному обсязі та кредитний договір розірваний. У разі розірвання кредитного договору зобовязання сторін припиняються. Також заявив про застосування строку позовної давності до даних правовідносин.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та прохала припинити договір поруки , оскільки на протязі 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання кредитор не предявив вимог до поручителя.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з*явився, не повідомивши суд про причину неявки .

Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі на підставі доказів , що містяться в справі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін , відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованість за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє вину сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Судом встановлено , що 20.11.2006 р. між ОСОБА_2 та ВАТ « Всеукраїнський акціонерний банк « був укладений кредитний договір № 158/06-К відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 25000 дол. США із встановленням плати в розмірі 14,5 % річних. Строк користування кредитом встановлено по 19.11.2011 р.

Відповідно до додаткової угоди від 21.12.2006 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком у сумі 29000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до додаткової угоди від 15.05.2007 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в наступній редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком в сумі 30000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до додаткової угоди від 14.06.2007 р. до кредитного договору № 158/06-ПК сторони домовились викласти пункт 1.1. кредитного договору № 158/06-ПК ОСОБА_2 в наступній редакції: банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з вільним графіком у сумі 45000 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором.

У порушення умов кредитного договору у встановлений строк відповідачем не проводилися чергові платежі або проводилися частково, у звязку з чим відповідачем порушуються умови укладеного кредитного договору.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Український правовий союз» від 22.07.2008 р. справа № 29/38 з ОСОБА_2 на користь ВАТ « ВАБ» була стягнута заборгованість за договором : сума боргу за тілом кредиту 217 804 грн., нараховані відсотки -614 грн. 11 коп., прострочені проценти за кредитом -25 168 грн. 67 коп. , штраф за невчасне погашення процентів -5 033 грн. 73 коп. Кредитний договір № 158/06-ПК від 20.11.2006 р. був розірваний ( а.с. 64-67 ).

Як вбачається із змісту рішення заборгованість за тілом кредиту в сумі 45000 доларів США була стягнута повністю за курсом , що існував станом на час винесення рішення.

Таким чином , заборгованість за тілом кредиту не підлягає стягненню , оскільки вона вже була стягнута за рішенням третейського суду.

З аналізу чинного законодавства та судової практики вбачається , що розірвання договору не є підставою для припинення зобовязання.

Відповідач посилається на той факт , що відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються, тому нарахування відсотків за користування кредитом є неправомірним з моменту розірвання договору.

Відповідно до правової позиції ВСУ від 23.09.2015 р. у справі 6-1206цс15 зазначено, що виходячи з системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України , змісту кредитного договору , слід дійти висновку про те , що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконано боржником , не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій , передбачених умовами договору та ЦК України. Припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання , що проведено належним чином , а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки , якою може забезпечуватись вимога зобовязання , що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.

Така правова позиція також відображена в постанові ВСУ від 09.09.2016 р.по справі № 6-939цс15.

Суд вважає , що стягненню підлягають з відповідача ОСОБА_2 лише нараховані відсотки в межах строку позовної давності, про який заявлено представником відповідача.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність застосовується тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки( штрафу , пені ).

Позивач звернувся з позовом до суду 12.10.2016 р. Таким чином , нараховані відсотки підлягають стягненню за три роки з 12 жовтня 2013 р. до 19.08 2016 р. в сумі 19 647,50 доларів США . що за курсом НБУ станом на 10.08.2017 р. 25,72 грн. за один долар США складає 505 333 грн. 70 коп.

Для стягнення штрафу сплинув строк позовної давності в один рік.

Стосовно відповідальності поручителів слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку , встановленого в договорі поруки. У разі , якщо такий строк не встановлений , порука припиняється , якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги , порука припиняється , якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.4.1 укладеного договору поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порука припиняється якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя.

Таким чином , з 2008 р. ОСОБА_5 не предявляв вимог вимог до поручителів. Також слід зазначити , що ОСОБА_2 неодноразово збільшувався кредитний ліміт , але поручителі про це не були повідомлені.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого зобовязання , а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналізуючи вищевикладене суд вважає, що договори поруки укладені між Банком та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є припиненими та заборгованість з них не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 10, 11,212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 598,599, 610, 615, 1049, 559 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ « ВіЕйБіБанк « заборгованість за нарахованими відсотками в межах строку позовної давності за період з 12.10.2013 р. по 19.08.2016 р. в сумі 19 647,50 доларів США , що складає 505 333 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 5053,33 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити у зв*язку з припиненням дії договору поруки.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з моменту проголошення.

Суддя Г.В. Андрієнко