Провадження №2/428/2441/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» м. Сєвєродонецьк про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, компенсації у розмірі 82454,02грн.,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» м. Сєвєродонецьк про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, компенсації у розмірі 82454,02грн.

Дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.5 ст.119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору.

Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялись позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

На підставі наведеного, вимога про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку є вимогою майнового характеру та оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі № 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Зважаючи на вищевикладене, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» м. Сєвєродонецьк про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, компенсації у розмірі 82454,02грн., не відповідає вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, оскільки не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу майнового характеру і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення від його сплати.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки, а саме сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» м. Сєвєродонецьк про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, компенсації у розмірі 82454,02грн., підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119 , 121 , 210 ЦПК України , суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» м. Сєвєродонецьк про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, компенсації у розмірі 82454,02грн., залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в термін який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали та розяснити , що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя