Справа № 323/511/17
Провадження № 2/323/289/17
20.10.2017 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Смоковича М.В.,
при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Оріхівського районного споживчого товариства про відшкодування моральної шкоди,-
В судове засідання позивач не з'явився, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, на позовнних вимогах наполягає.
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивач перебувала у період з 06.04.1989 року по 19.09.1995 року перебувала у трудових відносинах з Оріхівським районним споживчим товариством, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці серії БТ-І № 5266553 від 16.04.1982 року. 03.11.1994 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, який зафіксований у Акті № 1 від 03.11.1994 року. Згідно з довідкою МСЕК від 11.04.2006 року, ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності безстроково.
Позивач у своєму позові посилається на статті 23, 268, 1167 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Предметом позову є стягнення моральної шкоди, спричиненої нещасним випадком на виробництві, який стався 03 листопада 1994 року.
Відповідно до довідки про результати визначення ступені втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги АВ № 001107 від 11.04.2006 року ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати працездатності безстроково.
У відповідності дост.153 ч.2 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
При цьому, відповідно до ст.29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобовязаний, крім іншого, проінформувати працівника під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоровя, їх права на пільги і компенсації.
Відповідно дост.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується в установленому законом порядку.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, затверджується КМУ.
У відповідності дост.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страховим виплат, в тому числі і виплати за моральну /немайнову/ шкоду, настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності.
Відповідно до вимогст.1167 ЦК України та ст.247-1КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.
Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких вона зазнає.
При цьому, відповідно до ч.3ст.23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має зясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями, ступінь вини заподіювача шкоди, а також має виходити з вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.3.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з ст.237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема невиплати належних йому грошових сум, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності,виду діяльності чи галузевої належності.
Як вбачається з наданих суду виписок з медичної картки хворої, ОСОБА_1 систематично проходить лікування з приводу отриманих травм.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно дост.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України згідно з п.27ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст.1, підп. «е» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності» у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам та членам їхніх сімей.
Крім того, із Закону виключена ч.3 ст.34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Оскільки на час звернення позивача до суду Законом не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець.
Керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст.. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Оріхівського районного споживчого товариства про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Оріхівського районного споживчого товариства на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), моральну шкоду в розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з Оріхівського районного споживчого товариства судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3