УХВАЛА

09 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕННІ МІЧУРІНА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТАГРО-ЧЕРКАСИ», третя особа: СІЛЬСКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЕ ОЗЕРО», про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «ІМЕННІ МІЧУРІНА» та ТОВ «ПРИВАТАГРО-ЧЕРКАСИ», третя особа: СІЛЬСКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЕ ОЗЕРО», про стягнення збитків. Також разом з позовом позивачем було подано заяву про забезпечення цього позову.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ПРИВАТАГРО-ЧЕРКАСИ», в стані припинення (судове рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 5005/2572/2011 від 27 жовтня 2011 року Господарського суду Дніпропетровської області), тобто заявником заявлено майнові вимоги (про стягнення збитків) до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, а тому вказані вимоги не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, чи інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 7 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 9 ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Правова позиція щодо підвідомчості спорів за участю сторони (боржника у справі про банкрутство) викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 911/4212/14, відповідно до якої положення ст.ст. 12, 16 ГПК України, в силу приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, застосовуються і до справ про банкрутство, провадження у яких здійснюється за Законом про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013.

Відповідна правова позиція наведена у постановах Вищого господарського суду України від 22.02.2017 у справі № 920/360/16, від 20.12.2016 у справі № 910/5266/16, у яких встановлена безпідставність звернення позивача (боржника у справі про банкрутство) з майновим позовом в іншому позовному провадженні, а не в межах провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин та з огляду на вимоги процесуального законодавства, та на правову позицію Верховного Суду України, Вищого господарського суду України даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а позивачу слід звернутися до належного суду з позовом в порядку, передбаченому нормами ГПК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи наведене вважаю за необхідне позивачу відмовити у відкритті провадження по цій справі та рекомендувати звернутися у встановленому законом порядку до належного господарського суду.

Також враховуючи наведене, вважаю необхідним заяву про забезпечення цього позову повернути з урахуванням того, що у провадженні суду не перебуває вище вказана справа.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕННІ МІЧУРІНА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТАГРО-ЧЕРКАСИ», третя особа: СІЛЬСКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЕ ОЗЕРО», про стягнення збитків та рекомендувати звернутися у встановленому законом порядку до належного господарського суду.

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення цього позову.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя