Справа № 461/2103/17
Провадження № 2/461/1518/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

Головуючого - судді: Стрельбицького В.В.,

при секретарі: Кахнич С.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

10.10.2017 року представник позивача подала клопотання про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все належне відповідачу нерухоме майно, мотивуючи заяву тим, що у разі невжиття заходів щодо забезпечення позовних вимог, відповідач може відчужити належне йому майно, так як 09.10.2017 року подав до Галицького ВДВС м.Львова заяву про зняття арешту, накладеного на підставі Виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом м.Львова, що призведе до неможливості відшкодування заподіяної позивачу шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Представником позивача не подано жодного належного доказу на підтвердження фактів, викладених у заяві про забезпечення позову та що не накладення арешту на майно може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а доводи останньої щодо звернення відповідача до Галицького ВДВС м.Львова із заявою про зняття арешту свідчить лише про припущення позбавлення реальної можливості виконати можливе рішення суду, не відповідає вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України. Відтак у суду відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, представником позивача не подано жодних доказів на підтвердження наявності у власності ОСОБА_3 будь-якого нерухомого майна, а також не представлено жодного доказу щодо обставин звернення відповідача до Галицького ВДВС м.Львова або накладення арешту, хоча позивач (стягувач) не повинен бути обмежений в доступі до матеріалів виконавчого провадження.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В даному випадку, суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи представника позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить конституційні права інших осіб.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Стрельбицький В.В.