Справа № 369/3781/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3693/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 13 28.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поновлення первинного номера житлового будинку,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що 20 квітня 1987 року державний нотаріус Першої Київської обласної державної нотаріальної контори посвідчила договір купівлі-продажу будинку № АДРЕСА_1, де вона виступала у якості покупця. Вона та продавець підписали цей договір не читаючи його змісту та будучи впевненими у правильності зазначення нотаріусом номера будинку, а саме № 2. Після укладення даного договору, вона залишила його у себе та не мала жодної потреби його читати. Але згодом при оформленні іншої документації вона виявила, що нотаріус записала у договорі 12-й, а не 2-й номер купленого нею будинку. Вказала, що в такий спосіб її будинок має два номери-дві адреси, що створює відповідні негативні наслідки по витребуванню юридичних-фактів документів, які мають істотне відношення-значення, до її купленої, приватної власності, а саме: будинку АДРЕСА_1.

У зв'язку із наведеним просила суд поновити первинний номер 2 будинку по вул.Шкільна в с.Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, який вона купила у ОСОБА_7, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що при розгляді справи суд допустив числені порушення норм процесуального права, що стверджується аудіозаписом судового засідання, зокрема, суд не витребував усі необхідні для розгляду справи документи, в тому числі погосподарські книги за 1950-1990 роки, які доводять підробку службовою особою сільради адресного номера будинку в будинковій книзі. Суд не врахував, що нотаріус у договорі купівлі-продажу від 20 квітня 1987 року безпідставно вказала номер будинку 12 замість номера 2. Крім того, при вирішенні спору, суд першої інстанції проігнорував цілий ряд наданих ним доказів.

В суді апеляційної інстанції представники позивачки ОСОБА_8, ОСОБА_9 подану апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області як незаконне.

Представник відповідача Ходосівської сільської ради в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідач Перша Київська обласна державна нотаріальна контораналежним чином повідомлена про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що згідно договору купівлі-продажу від 20 квітня 1987 року, укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_2, остання придбала у власність житловий будинок саме під АДРЕСА_1, що стверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу будинку та документами, на підставі яких даний правочин був вчинений.

При цьому суд виходив з того, що у випадку незгоди із умовами договору купівлі-продажу, в тому числі щодо номера придбаного будинку, позивачка має застосувати інший спосіб захисту прав, а обраний нею спосіб захисту прав у вигляді поновлення номера придбаного будинку не відповідає вимогам закону.

Також, відмовляючи у позові, суд в тому числі керувався відсутністю доказів про порушення прав позивачки.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.ст.41,42 ЦК УРСР 1963 року (чинним на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договор). Угоди можуть складатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Згідно ст.153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно ст.128 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно вимог ст.ст.224, 227 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що наказом по радгоспу «Хотівський» № 56 від 24 січня 1987 року за заявою позивачки ОСОБА_2 їй було виділено земельну ділянку площею 0,08 га під будинок, що купується, та під город - 0,07 га по АДРЕСА_1 із земельної ділянки ОСОБА_7, у якої купуватиме будинок ОСОБА_2 Землевпорядника радгоспу цим же наказом зобов'язано провести зміну записів в земельно-шнурову книгу радгоспу (а.с.61).

20 квітня 1987 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу жилого будинку, згідно якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_2 купила житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області і розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель радгоспу «Хотівський». Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований у виконавчому комітеті Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджено відповідною відміткою на звороті договору (а.с.56-57).

Також судом встановлено, власниками житлового будинку по АДРЕСА_1, а також власниками земельних ділянок площею 0,1078 га для ведення особистого селянського господарства і 0,2500 га для обслуговування будинку, закріплених за цим будинком, є треті особи у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах по 1/2 частині за кожним, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68684618 (а.с.90-95).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необгрунтованість позовних вимог про поновлення під № 2 придбаного позивачкою за договором купівлі-продажу будинку і відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що нотаріус, посвідчуючи 20 квітня 1987 року договір купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_2, безпідставно вказала номер будинку 12 замість номера 2 спростовуються матеріалами справи, в тому числі витребуваною з Київського обласного державного нотаріального архіву копією договору купівлі-продажу з додатками.

Факт продажу ОСОБА_7 позивачці ОСОБА_2 житлового будинку по АДРЕСА_1 підтверджується в тому числі додатками до договору купівлі-продажу, а саме:

- довідкою виконкому Ходосівської сільської ради № 195 про належність ОСОБА_7 будинку по АДРЕСА_1 жилою площею 41,2 кв.м.;

- довідкою інспекції держстраху про страхову оцінку належного ОСОБА_7 будинку по АДРЕСА_1;

- наказом по радгоспу «Хотівський» № 56 від 24 січня 1987 року про виділення позивачці ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га під будинок, що купується, та під город - 0,07 га по АДРЕСА_1 із земельної ділянки ОСОБА_7

Крім того, такі доводи щодо помилки нотаріуса у зазначенні номера будинку спростовуються встановленими судом обставинами, а саме, що під АДРЕСА_1 розташований інший жилий будинок, який належить третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, право власності яких на будинок по АДРЕСА_1 не оспорюється ні позивачкою, ні іншими особами.

Також, такі доводи безпідставні з огляду на приницип презумпції правомірності правочину, який полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним. Укладений за участю ОСОБА_7 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу не є нікчемним і не визнаний недійсним в судовому порядку, а відтак позивачка набула права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1.

Як пояснив в судовому засіданні представник Ходосівської сільської ради питання щодо зміни номера будинку позивачки може бути розглянуте виконкомом, за умови подачі нею відповідної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді справи суд допустив числені порушення норм процесуального права, що стверджується аудіозаписом судового засідання безпідставні і не знайшли свого підтвердження. Суд діяв у межах повноважень та згідно вимог процесуального закону, в тому числі обґрунтовано відмовив у задоволенні заяв представників позивачки про відвід суду у зв'язку із відсутністю для цього підстав.

Посилання у скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи, зокрема невитребування погосподарських книг, безпідставні, поскільки суду були надані погосподарські книги на будинок АДРЕСА_1, які судом досліджені і з яких вбачається, що власником вказаного будинку 1985 року побудови була ОСОБА_10 (а.с.82-84).

Крім того, суд першої інстанції задоволив клопотання представника позивачки і ухвалою від 20 жовтня 2016 року призначив судову експертизу у справі щодо вчинення написів на титульній сторінці будинкової книги, щодо якої надійшло повідомлення Київського НДІСЕ про неможливість надання висновку (а.с.125).

Інші клопотання представників позивачки, в тому числі щодо допиту свідків, суд обґрунтовано відхилив з огляду на заявлені вимоги та приписи процесуального закону щодо належності і допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК), згідно яких певні обставини справи можуть бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: