22-ц/775/687/2017(м)
Номер провадження 22-ц/775/687/2017(м)
Категорія 59 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Принцевської В.П.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

На цю ухвалу суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга в якій вона ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції положень процесуального закону. Вважає, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою (а.с. 28, 29), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що зазначена справа підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя Донецької області, підстав для відмови у відкритті провадження у справі немає.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як вбачається із матеріалів справи, Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з неї надмірно сплаченої адресної допомоги в розмірі 18 700 грн. 88 коп., які отримані відповідачкою безпідставно.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої цієї статті свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У даній справі позов заявлено про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача і, на думку позивача, були набуті ним безпідставно, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-495цс16, яка в силу частини першої статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області правильно визначив підсудність і відкрив провадження у справі з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

За вказаних обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу судді першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П. Принцевська