Справа № 530/1186/17
Номер провадження 2/530/692/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився і направив до суду клопотання в якому, просив суд розглянути справу за його відсутності. Змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, Зіньківська міська рада Полтавської області направила до суду заяву про прозгляд справи за відсутності їх представника .

Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

Суд, зачитавши заяви позивача, який підтримав свої позовні вимоги, відповідача, який визнав позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України: Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, враховуючи місцезнаходження, позов предявляється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Судом встановлено, що 06 вересня 1999 року було укладено договір купівлі-продажу квартири № 3 по ІІ-му провулку Гоголя, 27 в місті Зіньків, відповідно до якого Зіньківський цегельний завод в особі начальника виробництва, ОСОБА_2, що діє на підставі довіренності серї ЯАЯ №401342, від 03 вересня 1999 року, в особі брокера брокерської контори №009, що діє за угодою-дорученням продав, а ОСОБА_1, в особі брокера брокерської контори №010, що діє за угодою-дорученням купив. Вказаний договір зареєстрований Українською універсальною біржею за реєстровим номером Н-553, в коллективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №21 за реєстровим номером 2978 від 07 вересня 1999 року (а.с.12,13).

Зважаючи на те, що усі істотні умови договору купівлі-продажу та дії спрямовані на перехід права власності на відчужуване майнове право зі сторонни ОСОБА_1 та зі сторонни продавців були виконані під час укладення правочину, придбане майно використовувалося за призначенням протягом 17 років, але дії сторін правочину та їхня воля не визнаються уповноваженими державою особами щодо державної реєстрації речових прав, тому ОСОБА_1 і звернувся до суду з позовною заявою.

Договірні правовідносини виникли в 1999 році, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, тому свої позовні вимоги позивач обгрунтовує нормами Цивільного кодексу Україниської РСР (вредакції 1963 року).

На час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку діяла норма ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» відповідно до якої договори купівлі-продажу нерухомого майна посвідчені на біржах не підлягали обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Стаття 153 цього ж Кодексу встановлює, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

3гідно до ч.1 ст. 154 ЦК Української РСР ( 1963 року), коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась.

Відповідно до ст. 224 цього ж Кодексу, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і обмежень" говориться про державну реєстрацію речових прав - офіційне визнання підтвердження державою факту виникнення речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, таким чином, після реєстрації договору в Полтавському БТІ державою визнано право позивача на придбану частину житлового будинку за адресою м. Зіньків, вулиця Свердлова,5, Полтавської області.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати таким, що відбувся договір № Н-553 купівлі-продажу квартири №3 в будинку №27 по ІІ провулку Гоголя в місті Зіньків Полтавської області, укладений 06 вересня 1999 року між продавцем, Зіньківський цегельний завод в особі начальника виробництва, ОСОБА_2, що діє на підставі довіренності серї ЯАЯ №401342, від 03 вересня 1999 року, в особі брокера брокерської контори №009, що діє за угодою-дорученням та покупцем, ОСОБА_1, в особі брокера брокерської контори №010, що діє за угодою-дорученням, зареєстрований Українською універсальною біржею за реєстровим номером Н-553, в коллективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №21 за реєстровим номером 2978 від 07 вересня 1999 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканцем м.Зіньків, ІІ провулок Гоголя квартира 3, Полтавської області, право власності на житловий будинок квартиру № 3 по ІІ-му провулку Гоголя,27 в місті Зіньків, Полтавської області, яка складається з: коридор 7,2 кв.м., душ 1,1 кв.м., туалет 0,9 кв.м., кухня 5,9 кв.м., шкаф 0,4 кв.м., шкаф 0,4 кв.м., кімната житлова 11,9 кв.м., кімната житлова 12,4 кв.м., шкаф 0,4 кв.м., шкаф 0,4 кв.м., всього загальною площею 41,0 квадратних метрів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_3