У х в а л а

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а :

Київський районний суд м. Харкова рішенням від 2 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково та встановив відповідний порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, ОСОБА_6, без присутності матері - ОСОБА_5

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Апеляційний суд Харківської області 17 травня 2017 року змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення ОСОБА_4 порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час навчання та визначив у цій частині інший порядок участі позивача у вихованні дочки та спілкуванні з нею - без присутності матері.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 2 червня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

23 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2017 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 141, 157, 159 Сімейного кодексу України (далі - СК України); неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2011 року, 18 грудня 2013 року, 4 лютого 2015 року, 7 і 21 вересня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого і 12 червня 2015 року, 5 і 16 січня, 23 і 24 березня, 26 червня 2017 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є, зокрема, неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 2 червня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновком апеляційного суду щодо зміни порядку участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею з огляду на вік дитини, стан її здоров'я, а також усталений порядок та режим дня дитини відповідного віку.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 23 листопада 2011 року суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком щодо встановлення відповідного графіку зустрічей батька із сином та можливості їх спільного відпочинку з огляду на те, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі позивача у вихованні сина, встановлення вказаної у висновку цього органу кількості днів для зустрічей та конкретного місця для них порушує права батька, визначені статтями 141, 150, 153 СК України;

- в ухвалі від 18 грудня 2013 року суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що встановлення батькові можливості побачень із сином щомісячно у першу та третю неділю місяця з 10 до 19 год. за місцем проживання батька за відсутності матері найкраще відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства, оскільки батько також має право на особисте спілкування зі своїм сином;

- в ухвалі від 4 лютого 2015 року суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення апеляційного суду, погодився з його висновком про зміну визначеного судом першої інстанції способу й порядку спілкування батька з дитиною з огляду на те, що встановлений судом першої інстанції порядок є недостатнім для спілкування та порушує права позивача як батька, які є рівними з правами матері. При цьому апеляційний суд дійшов висновку про визначення способу спілкування батька з дитиною за відсутності матері, оскільки між батьками склалися неприязні стосунки, що негативно впливає на психологічний стан дитини;

- в ухвалі від 7 вересня 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду, вказав на порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи;

- в ухвалі від 21 вересня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком щодо встановлення відповідного порядку й способів участі батька у вихованні дитини з урахуванням її трирічного віку (малолітня дитина), тривалої перерви у спілкуванні з батьком, а також з огляду на те, що встановлений спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини не буде суперечити її інтересам та не завдасть шкоди її фізичному та психічному здоров'ю.

Таким чином, висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, зокрема пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України щодо відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2017 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк