Єдиний унікальний номер 725/3203/17
Номер провадження 2/725/664/17
10.10.2017 року м.Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Галичанського О.І.,
при секретарі Симик І.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №9 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15.07.2014 року відповідач був прийнятий на роботу на посаду майстра дільниці з експлуатації та ремонту житлового фонду в КЖРЕП №9 та йому було виділено житло в гуртожитку за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 76/7, який є власністю Чернівецької територіальної громади в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради та перебуває на балансі КЖРЕП №9.
Вказував на те, що 10.03.2015 року відповідач був звільнений з роботи та станом на 01.06.2017 року за ним рахується заборгованість по квартплаті в розмірі 475,23 грн. Крім того, він на протязі тривалого проміжку часу ОСОБА_2 в приміщені гуртожитку не проживає, що було встановлено неодноразовим виходом працівників КЖРЕП №9, про що складено відповідні акти.
Посилався на те, що реєстрація відповідача в гуртожитку створює перешкоди в користуванні ним, зокрема унеможливлюється надання житлового приміщення іншим працівникам, надходження кореспонденції та повідомлень відповідачу, який не проживає за вказаною адресою, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою у гуртожитку за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 76/7; стягнути з відповідача судові витрати по справі.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так, не зважаючи на те, що відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи за адресою його місця реєстрації, останній в судове засідання не зявився. Причини своєї неявки не повідомив та не направив до суду відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності.
Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, по справі слід ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
За наслідками розгляду справи встановлено, що житлове приміщення в якому зареєстрований відповідач має статус гуртожитку та перебуває на балансі позивача.
У вказаному гуртожитку було виділено кімнату ОСОБА_2 за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 76/7, як працівнику житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №9.
Наведені обставини підтверджуються сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи, а також визнані представником позивача в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 391 цього ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 6 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.
Правовий режим гуртожитків регулюється главою 4 ЖК України та за змістом ст.ст.127-129 ЖК України, Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Судом встановлено, що відповідача було звільнено з роботи в КЖРЕП №9 і останній на протязі тривалого проміжку часу не проживає у виділеній йому кімнаті та за ним рахується заборгованість по квартплаті (а/с 6-7).
Факт не проживання ОСОБА_2 за адресою м.Чернівці, вул. Руська, 76/7 також підтверджується відповідними актами працівників КЖРЕП №9, які містяться в матеріалах справи (9,10,14,15,16).
Судом встановлено, що права позивача вільно реалізовувати право користування та розпорядження гуртожитком підлягає захисту, оскільки відповідач не проживає у виділеному йому житловому приміщенні в гуртожитку на протязі тривалого періоду часу, зокрема перший акт відсутності ОСОБА_2 за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 76/7 складений 21.02.2017 року, тим самим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. (а/с 9).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сімї.
У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Отже, тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяцівпроте як було встановлено судом відповідач був відсутній за місцем реєстрації з березня 2009 року та по теперішній час.
Таким чином, права позивача як особи, на балансі якої перебуває гуртожиток кімната в якому виділена відповідачу, підлягають захисту шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній на момент розгляду даної справи в суді більш ніж 6 місяців був відсутнім по місцю свого проживання та реєстрації, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про поважність причин такої відсутності, крім того, між позивачем та відповідачем припиненні трудові правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 41, 45, 47 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 71, 116 ЖК України, ст.ст. 15,16, 328, 386, 391 ЦК України, ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 212-215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою виділеною гуртожитком за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 76/7.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь КЖРЕП №9 судовий збір в сумі 1684 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський