Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Камаренко Алла Михайлівна, про розірвання договору про сплату аліментів та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначала, що з 06 листопада 2006 року по 19 липня 2013 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний дитиною-інвалідом до 18 років, має захворювання «Помірна розумова відсталість».

Також зазначала, що 01 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах. Умовами якого передбачено, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 1 000 грн, розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Крім того, умовами договору визначено, що для забезпечення літнього відпочинку дитини платник зобов'язується надавати матеріальну допомогу в розмірі 50 % від вартості такого відпочинку або самостійно організувати літній відпочинок дитини.

Посилаючись на те, що аліменти сплачувались ОСОБА_5своєчасно, однак без урахування індексації, внаслідок чого за період з 01 березня 2014 року по 30 листопада 2015 року виникла заборгованість по індексації аліментів в сумі 772 грн 28 коп.

Оскільки дитина за станом здоров'я потребує значних майнових затрат, а грошей які стягуються за договором про сплату аліментів не вистачає та відповідач не надає більш ніякої майнової допомоги сину, однак має на це можливість, просила суд стягнути з відповідача на її користь за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини заборгованість по аліментам з урахуванням індексації - 772 грн 28 коп.; кошти, що витрачені на організацію літнього відпочинку дитини - 228 грн 21 коп. та на лікування дитини - 260 грн 47 коп.; розірвати договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини; стягувати з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 30 % всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом й до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2016року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину від 01 серпня 2013 року суму індексації аліментів в розмірі 772 грн 28 коп.; кошти, що витрачені на організацію літнього відпочинку дитини - 228 грн 21 коп. та на лікування дитини - 260 грн 47 коп.

Розірвано договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину від 01 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити оскаржувані рішення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються та не підлягають касаційному перегляду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_4

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2006 року, який розірвано рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19 липня 2013 року

01 серпня 2013 року між ОСОБА_5та ОСОБА_4 було укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах.

Малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до медичного висновку від 20 червня 2012 року визнаний дитиною-інвалідом до 18 років, має захворювання «Помірна розумова відсталість.

ОСОБА_5 має постійний дохід, працює в управлінні Служби безпеки України в Херсонській області.

На утриманні ОСОБА_5 перебувають малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина ОСОБА_11

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК Українивизначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Нормою статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, врахувавши матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що на утриманні ОСОБА_5 ще перебуває малолітній син та дружина.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються, тому не підлягають касаційному перегляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4, про те, що дитина-інвалід потребує додаткових витрат, оскільки потребує індивідуальних програм реабілітації інваліда, щорічного курсу відновного лікування в Херсонській обласній психіатричній лікарні, двічі на рік санаторно-курортного лікування, лікувального масажу, ЛФК та ортопедичного взуття, є підставою розгляду вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), в порядку ст. 185 СК України, а таких вимог позивач не заявляла.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

О.В. Кадєтова