Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Провадження № 2/300/228/2017

Справа №300/634/17

28.09.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Конепуда В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Заяву мотивував тим, що з 2002 року по теперішній час проживає в квартирі №49 (колишній №405) в гуртожитку, розташованого за адресою: смт. Воловець, вул. Шевченка, №1 Воловецького району. Даний гуртожиток перебуває в комунальній власності ОСОБА_4 селищної ради. Позивач весь час проживає у вище згаданій квартирі, відкрито, безперервно та добросовісно володіє нерухомим майном більше десяти років, однак в нього відсутній ордер на вселення. Позивач вважає що в нього наявні всі правові підстави на квартиру, тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру за №49 (колишній №405) будинку №1 по вул. Шевченка в смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також просив суд врахувати, що на даний час проживає у квартирі за №49 (колишній №405) будинку №1 по вул. Шевченка в смт. Воловець, іншого житла не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечив та підтвердив, що позивач ОСОБА_2 проживає у квартирі за №49 (колишній №405) будинку №1 по вул. Шевченка в смт. Воловець більше 10 років.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживає, володіє та користується квартирою №49 будинку №1 по вулиці Шевченка в смт. Воловець Воловецького району, разом зі своєю сім?єю з 2002 року, що підтверджено наданим актом комісії від 26.09.2016 року (а.с.9).

На підставі рішення ОСОБА_4 селищної ради №90 від 18.07.2006 року гуртожиток переведено у житловий будинок малосімейного типу та включено до переліку комунальної власності ОСОБА_4 селищної ради.

Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані державою повноваження щодо обліку житлового фонду та здійснення контролю за його використання. Житлові будинки та гуртожитки безоплатно передаються в комунальну власність. Це передбачено Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності".

Оскільки житлові будинки реєструються як гуртожитки органами місцевого самоврядування, то питання зміни статусу цих будинків, а також перевірка законодавчого обґрунтування приватизації їх окремих житлових приміщень та встановлення відповідності цих дій чинному законодавству України, належить саме до їх компетенції.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, ст.328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб?єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч.1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно користується та володіє квартирою понад 10 років та продовжує відкрито, безперервно володіти майном, розташованим за адресою: смт. Воловець по вул.Шевченка, 1/49, Воловецького району, суд прийшов до переконання за можливе визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.10, 60, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №49 (колишній №405) у житловому будинку малосімейного типу №1 по вул. Шевченка в смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В.І.