Справа № 454/2031/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Великомостівського споживчого товариства, ОСОБА_1 до Бутинської сільської ради Сокальського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -,

в с т а н о в и в:

Позивачі Великомостівське споживче товариство та ОСОБА_1 звернулися в суд з даним позовом до відповідача Бутинської сільської ради Сокальського району Львівської області та просять визнати за Великомостівським споживчим товариством право власності за набувальною давністю в розмірі 97/100, а за ОСОБА_1 в розмірі 3/100 на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення кафетерію площею 45,8 кв.м.; магазину площею 36,5 кв.м.; кладової площею 29,1 кв.м.; кладової площею 8,3 кв.м.; кладової площею 8,6 кв.м.; кладової площею 9,9 кв.м.; кафе площею 26,8 кв.м.; кладової площею 7,5 кв.м., всього загальною площею 172,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Позов мотивований наступним.

ОСОБА_1 являється членом (пайовиком) Великомостівського споживчого товариства і згідно акту перереєстрації №3 членів споживчого товариства станом на 30.09.2009 року її пай (частка) в майні споживчого товариства становить 483 грн. У володінні Товариства знаходяться нежитлові приміщення в нежитловому будинку по АДРЕСА_1, в яких розміщені кафетерій, продуктовий магазин та підсобні приміщення.

На вищевказане приміщення не оформлено право власності, що підтверджується довідкою №145 Червоноградського МБТІ від 02.03.2011 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно яких вказане приміщення не зареєстроване за будь-ким на праві власності.

Первинним володільцем вищевказаних нежитлових приміщень було Пристанське сільське споживче товариство (ССТ). В 1963 році постановою Правління Сокальської райспоживспілки від 08.07.1963 року №137а дозволено приєднання Бутинського СТ до Великомостівського СТ, після чого відбулось злиття Бутинського СТ з Великомостівським споживчим товариством, внаслідок якого Бутинське СТ припинило свою діяльність.

Приміщення магазину та кафетерію в с. Пристань Сокальського району є в постійному володінні Великомостівського споживчого товариства, де здійснюється господарська діяльність по обслуговуванню населення. За період з 1963 року по даний час Великомостівським СТ в даному приміщенні неодноразово проводився ремонт та воно зберігається в належному стані.

Впродовж 2002-2010 років Великомостівське споживче товариство неодноразово письмово зверталось до Бутинської сільської ради про оформлення права власності на вищевказані приміщення, однак відповіді не отримувало, чим порушено вимоги ст.182 ЦК України.

Враховуючи, що починаючи з 01 січня 2001 р. (за три роки до набрання чинності ЦК України) станом на сьогоднішній день Великомостівське СТ володіє даним приміщенням вже понад 10 років, у товариства наявний передбачений ст. 344 ЦК України необхідний для набуття права власності за набувальною давністю строк володіння нежитловими приміщеннями. ОСОБА_1, як пайовик має право на частку даного приміщення, оскільки працює продавцем даного магазину і вважає, що буде співвласником разом з Великомостівським СТ.

В судове засідання представник позивача Великомостівського СТ адвокат Ільницький М.М. та позивач ОСОБА_1 не прибули, однак суду подані заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надійшла заява сільського голови Бутинської сільської ради, в якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, вирішення даної справи покладає на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що в нежитловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться у володінні Великомостівського споживчого товариства та складається з кафетерію, продуктового магазину та підсобних приміщень, що підтверджується копією технічного паспорта від 31.03.2011 року.

Із витягу №425038 з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та копією довідки №093364 Управління статистики у Сокальському районі встановлено, що реєстрація Великомостівського споживчого товариства відбулась 20.01.1994 року і на даний час Товариство являється юридичною особою.

Із копії акту №3 перереєстрації членів споживчого товариства станом на 30.09.2009 року відомо, що позивач ОСОБА_1 є пайовиком товариства, а її частка в майні товариства становить 483грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» споживче товариство є первинною ланкою споживчої кооперації.

Згідно ч.ч.2. 3 ст. 111 ГК України первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самоврядна організація громадян. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні. Споживче товариство є юридичною особою і діє на підставі статуту.

Відповідно до ст.ст. 2,318 ЦК України, як юридична особа, Товариство являється суб'єктом права власності.

Згідно ч.5 ст. 111 ГК України та ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію», власність споживчої кооперації складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності і є однією із форм колективної власності.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію», споживчим товариствам та їх спілкам можуть належати будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, машини, товари, кошти та інше майно відповідно до цілей їх діяльності.

Як встановлено із довідки №145 Червоноградського МБТІ від 02.03.2011 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 не зареєстроване за будь-ким на праві власності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Факт добросовісного володіння приміщенням по АДРЕСА_1 підтверджується ліцензіями на роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами в магазині №10 та кафетерію в с. Пристань Сокальського району за 2002-2017 роки; договором на постачання електричної енергії №24069, який укладено Великомостівським СТ 07.11.2007 року з ВАТ "Львівобленерго", в тому числі на обслуговування магазину №10 в с. Пристань.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки чинний ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнавати право власності за набувальною давністю на нерухоме майно можна з 1 січня 2011р.

Вищевказані питання врегульовано відповідно до п.п.9 - 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи, що починаючи з 01 січня 2001 р. (за три роки до набрання чинності ЦК України) станом на сьогоднішній день Великомостівське СТ володіє даним приміщенням вже понад 10 років, у Великомостівського споживчого товариства та ОСОБА_1 наявний передбачений ст. 344 ЦК України необхідний для набуття права власності за набувальною давністю строк володіння нежитловими приміщеннями.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.335, 344 ЦК України суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за Великомостівським споживчим товариством право власності за набувальною давністю в розмірі 97/100 на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення кафетерію площею 45,8 кв.м.; магазину площею 36,5 кв.м.; кладової площею 29,1 кв.м.; кладової площею 8,3 кв.м.; кладової площею 8,6 кв.м.; кладової площею 9,9 кв.м.; кафе площею 26,8 кв.м.; кладової площею 7,5 кв.м., всього загальною площею 172,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю в розмірі 3/100 на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення кафетерію площею 45,8 кв.м.; магазину площею 36,5 кв.м.; кладової площею 29,1 кв.м.; кладової площею 8,3 кв.м.; кладової площею 8,6 кв.м.; кладової площею 9,9 кв.м.; кафе площею 26,8 кв.м.; кладової площею 7,5 кв.м., всього загальною площею 172,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук