Справа № 527/1787/17
провадження 2/527/844/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Глобинська» про стягнення заборгованості за депозитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Глобинська» про стягнення заборгованості за депозитним договором, в якому прохає стягнути з відповідача - кредитної спілки «Глобинська» вклад у сумі 22000 грн. за договором № 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Вклад строковий» від 21.04.2017 року; відсотки в розмірі 17 % річних в сумі 1246,66; інфляційне збільшення боргу в сумі 153,29 грн.; 3% річних в сумі 21,70 грн. за час прострочення грошових зобовязань станом на 01.09.2017 року.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем - Кредитною спілкою «Глобинська» 21.04.2017 року був укладений договір за № 43 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «вклад строковий» відповідно на 4 місяці в сумі 22000 грн., під 17 % річних, які відповідач зобовязувався повернути 21.08.2017 року. У визначений договором строк відповідач кошти в сумі 22000 грн. з процентами не повернув, в звязку з чим виникла заборгованість.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача КС «Глобинська» направила до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами 21 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Глобинська» ( далі КС «Глобинська») був укладений договір № 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «вклад строковий».

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору передбачено, що Спілка, що прийняла від Вкладника внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «вклад строковий» - грошові кошти в сумі 22000 грн., зобовязується повернути вкладникові вклад та виплатити проценти на Вклад на умовах та в порядку, встановлених Договором. П. 1.2 передбачено, що Договір укладено строком на 4 місяці, що діє з 21 квітня 2017 року до 21 серпня 2017 року. Відповідно до п. 1.3 Договору, процентна ставка за Вкладом встановлюється в розмірі 17 відсотків річних, згідно встановлених ставок, що діють в Спілці на день укладання Договору.

Згідно п. 3.2 Договору, спілка зобовязана повернути вклад , прийнятий від Вкладника, згідно з умовами договору; нараховувати та сплачувати Вкладнику проценти за користування Вкладом у строки та в розмірах, які передбачені умовами Договору.

Проте, КС «Глобинська» по закінченню терміну дії договору 21.08.2017 року не повернула позичальнику ОСОБА_1 в повному обсязі суму вкладу та проценту ставку за Вкладом.

Станом на 01.09.2017 року заборгованість КС «Глобинська» по договору № 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21 квітня 2017 року становить: сума вкладу - 22000 грн.; процента ставка по Вкладу 1246,66 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діловогообороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК Україгни передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобовязання (справа № 6-113 цс 14 , постанова від 01.10.2014 року), будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс-16.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Приймаючи до уваги викладене, а також правову позицію ВСУ, суд дійшов висновку, що зобовязальні відносини, що склалися між сторонами на підставі договору № 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Вклад строковий» від 21.04.2017 року, мають майново-грошовий характер, тому у цьому випадку, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань, а саме за період з 21 серпня 2017 року по 01.09.2017 року (в межах заявлених вимог позивачем).

Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання відповідача в запереченнях проти позову про те, що в зв»язку з припиненням строку дії договору відсутні підстави для нарахувань по ст. 625 ЦК України, є безпідставним.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні, рівень інфляції в серпні 2017 року становив 99,9%, тому інфляційне збільшення боргу за період з 21.08.2017 року по 01.09.2017 року відсутнє.

Згідно проведеного розрахунку, за період з 21 серпня по 01 вересня 2017 року 3% річних склали 20 грн.

Відповідач КС «Глобинська» не надав суду доказів належного виконання зобовязань за договором № 43 від 21 квітня 2017 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «вклад строковий».

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В звязку з викладеним, судовий збір в сумі 640 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-11,57-66,88,174, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 550, 554 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до кредитної спілки «Глобинська» про стягнення заборгованості за депозитним договором задовольнити частково.

Стягнути з кредитної спілки «Глобинська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сумі вкладу - 22000 грн; процентній ставці в сумі 1246,66 грн., 3% річних в сумі 20 грн.

Стягнути з кредитної спілки «Глобинська» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня винесення рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька