У х в а л а

іменем україни

04 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

ПисаноїТ.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО-ІФ» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-Дім», приватної фірми «Галицький двір» про припинення правовідносин за попереднім договором міни та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО-ІФ», товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-Дім», приватної фірми «Галицький двір», ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання укласти основний договір міни, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-Дім», до якої приєдналася ОСОБА_3, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДО-ІФ» (далі - ТОВ «КРЕДО-ІФ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-Дім» (далі - ТОВ «АРС-Дім») про припинення правовідносин за попереднім договором міни.

На обґрунтування заявленого позову ТОВ «КРЕДО-ІФ» посилалося на те, що 25 квітня 2012 року між ним, ТОВ «АРС-Дім» і ОСОБА_3 було укладено попередній договір міни, за умовами якого сторони досягли згоди щодо укладення між товариством з обмеженою відповідальністю «Радіоремсервіс» (далі - ТОВ «Радіоремсервіс») та ОСОБА_3 основного договору міни в майбутньому, а саме, протягом 20 днів з дня завершення будівельних робіт у будинку АДРЕСА_1, але не пізніше 30 грудня 2013 року.

Згідно з основним договором міни ТОВ «Радіоремсервіс» повинно передати у власність ОСОБА_3 майнові права на квартиру на 3 поверсі, площею 85,7 кв. м у будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - іменні безпроцентні облігації у кількості 2 553 штук, придбані нею відповідно до договору купівлі-продажу облігацій від 04 вересня 2008 року.

Позивач зазначав, що ТОВ «Радіоремсервіс» перейменовано на ТОВ «КРЕДО-ІФ», тому зобов'язання цього підприємства про укладення попереднього договору міни не може бути виконано, оскільки належні ОСОБА_3 облігації придбані у ТОВ «АРС-Дім», який є банкрутом.

У березі 2015 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ТОВ «КРЕДО-ІФ», ТОВ «АРС-Дім», приватної фірми «Галицький двір» (далі - ПФ «Галицький двір»), ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання укласти основний договір міни, посилаючись на те, що ТОВ «Радіоремсервіс» не має наміру виконувати свої зобов'язання за попереднім договором міни шляхом надання їй у власність майнових прав на квартиру на 3 поверсі, площею 85,7 кв. м у будинку АДРЕСА_1, оскільки забудовник цього будинку - ПФ «Галицький двір» оформив інший договір купівлі-продажу квартири, яка буде створена в майбутньому, з ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2015 року позов ТОВ «КРЕДО-ІФ» до ОСОБА_3, ТОВ «АРС-Дім» про припинення правовідносин за попереднім договором міни задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за попереднім договором

міни від 25 квітня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3, ТОВ «АРС-Дім», ТОВ «Радіоремсервіс», про укладення між ТОВ «Радіоремсервіс», яке змінило назву на ТОВ «КРЕДО-ІФ», та ОСОБА_3 основного договору міни у майбутньому, але не пізніше 30 грудня 2013 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ТОВ «КРЕДО-ІФ», ТОВ «АРС-Дім», ПФ «Галицький двір», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено в майбутньому від 20 травня 2014 року, зобов'язання укласти основний договір міни майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 на умовах попереднього договору міни від 25 квітня 2012 року, стягнення судових витрат - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «КРЕДО-ІФ» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «КРЕДО-ІФ» про визнання припиненими правовідносин за попереднім договором міни від 25 квітня 2012 року, укладеним між ТОВ «АРС-Дім», ТОВ «Радіоремсервіс», ОСОБА_3 про укладення між ТОВ «Радіоремсервіс», яке змінило назву на ТОВ «КРЕДО-ІФ», та ОСОБА_3 основного договору міни у майбутньому.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «АРС-Дім», до якого приєдналася

ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити рішення про задоволення зустрічного позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права. У решті - рішення судів не оскаржується, а тому не є предметом перегляду судом касаційної інстанції відповідно до ст. 335 ЦПК України.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено в майбутньому, дійшли висновку про те, що укладення договору між ПФ «Галицький двір» та ОСОБА_4 про закріплення за останньою квартири АДРЕСА_1 не порушує прав ОСОБА_3

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 25 квітня 2012 року між ТОВ «АРС-Дім», ТОВ «Радіоремсервіс» і ОСОБА_3 було укладено попередній договір міни, за умовами якого сторони досягли згоди щодо укладення між ТОВ «Радіоремсервіс» та ОСОБА_3 основного договору міни в майбутньому, а саме, протягом 20 днів з дня завершення будівельних робіт у будинку АДРЕСА_1, але не пізніше 30 грудня 2013 року.

Згідно з основним договором міни ТОВ «Радіоремсервіс» зобов'язується передати у власність ОСОБА_3 майнові права на квартиру на 3 поверсі, площею 85,7 кв. м у будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - іменні безпроцентні облігації у кількості 2 553 штук, придбані нею відповідно до договору купівлі-продажу облігацій від 04 вересня 2008 року (т. 1, а. с. 4-5).

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна сторона не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом встановлено, що стороною попереднього договору міни є ТОВ «Радіоремсервіс», однак у подальшому відбулася зміна назви товариства на ТОВ «КРЕДО-ІФ», що не тягне припинення підприємством його прав і обов'язків, у т.ч. і за укладеним із ОСОБА_3 попереднім договором міни від 25 квітня 2012 року.

Укладаючи вищезазначений договір, ТОВ «Радіоремсервіс» зобов'язалося у майбутньому передати ОСОБА_3 майнові права на квартиру на 3 поверсі, площею 85,7 кв. м, у будинку АДРЕСА_1, при цьому і надати всі документи на майнові права на квартиру.

Згідно з договором про участь у будівництві житлових будинків № 02/26 від 26 квітня 2010 року, укладеному між ТОВ «Радіоремсервіс» (замовник) та ПФ «Галицький двір» (забудовник), предметом якого є фінансування будівництва об'єкту незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, забудовник зобов'язується здійснити у повному обсязі фінансування та будівництво об'єкту, а замовник - після здачі об'єкту в експлуатацію передати забудовнику у власність приміщення відповідно до умов договору.

Станом на час укладення попереднього договору міни ТОВ «Радіоремсервіс» за договором № 02/26 від 26 квітня 2010 року, укладеному між ним і ПФ «Галицький двір», при розподілі приміщень об'єкту мало належати як замовнику 20% від загальної площі об'єкту без зазначення конкретних приміщень.

Разом із тим у п.1.3 попереднього договору міни від 25 квітня 2012 року передбачено, що квартира, яка буде предметом основного договору міни, може бути змінена за згодою сторін шляхом підписання відповідних змін до договорів між ТОВ «АРС-Дім», ОСОБА_3 і ТОВ «Радіоремсервіс».

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено в майбутньому від 20 травня 2014 року, зобов'язання укласти основний договір міни майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 на умовах попереднього договору міни від 25 квітня 2012 року, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до угоди від 26 березня 2015 року про внесення змін до договору про участь у будівництві житлових будинків № 02/26 від 26 квітня 2010 року замовнику - ТОВ «КРЕДО-ІФ» належатиме частина приміщень згідно з переліком, однак спірна квартира у цьому переліку відсутня.

Крім того, апеляційний судом встановлено, що ТОВ «КРЕДО-ІФ» не прийняло пропозицію ОСОБА_3 від 20 грудня 2013 року щодо укладення відповідно до умов попереднього договору міни від 25 квітня 2012 року основного договору міни, згідно з яким ТОВ «Радіоремсервіс» передає у власність ОСОБА_3 майнові права на квартиру на 3-му поверсі у будинку АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що майнові права на спірну квартиру належать ПФ «Галицький двір», яке не має жодних зобов'язань перед ОСОБА_3, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позовні вимоги останньої про визнання недійсним договору від 20 травня 2014 року купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено в майбутньому, зобов'язання укласти основний договір міни майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 на умовах попереднього договору міни від 25 квітня 2012 року є безпідставними.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційній скарзі, зокрема, щодо обізнаності ПФ «Галицький двір» про зобов'язання ТОВ «КРЕДО-ІФ» перед ОСОБА_3 по обміну майнових прав на спірну квартиру, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-Дім», до якої приєдналася ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ТОВ «КРЕДО-ІФ» про визнання припиненими правовідносин за попереднім договором міни від 25 квітня 2012 року, укладеним між ТОВ «АРС-Дім», ТОВ «Радіоремсервіс», ОСОБА_3 про укладення між ТОВ «Радіоремсервіс», яке змінило назву на ТОВ «КРЕДО-ІФ», та ОСОБА_3 основного договору міни у майбутньому, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович