Справа № 450/3139/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3467/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І. Б.,

з участю: представника ПАТ «ПроКредитБанк» - Щербакова І.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що у зв'язку з невиконаними чи неналежно виконаними зобов'язаннями у позичальника виникла заборгованість за договорами про надання траншів. Відповідно до п. 8.6. Рамкової угоди у позичальника виник незаперечний обов'язок щодо здійснення повного дострокового погашення кредиту за договорами про надання траншів.

Стверджує, що банк у передбачені строки ч. 4 ст. 559 ЦК України не звернувся до нього, як поручителя з судовою вимогою. А відтак, вважає, що договір поруки припинив свою дію саме у зв'язку з пропуском строку звернення, а тому будь-які вимоги банку про стягнення з нього боргу та сплати кредиту відповідно до солідарної відповідальності з боржником є неправомірними.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «ПроКредитБанк» - Щербакова І.І. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 21 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено Рамкову угоду №FW301.598 про здійснення кредитором кредитування у межах лімітів умов кредитування, а позичальник зобов'язується належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання. Пунктом 2 даної угоди передбачено, що ліміт суми кредитування становить один мільйон гривень, ліміт строку кредитування встановлено у 120 місяців.

Пунком 8.2. даної угоди передбачено право кредитора вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема, у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більше ніж 3 банківські дні.

21.07.2011 року між ОСОБА_3 - поручитель та ПАТ «ПроКредит Банк» - кредитор було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Розмір зобов'язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів, при цьому розмір зобов'язань, які виникають з Рамкової угоди (Рамкові угоди №WF301.598 від 21.07.2011 року, №WF301.600 від 21.07.2011 року з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями до них) і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять відповідно ліміт суми - еквівалент 2000000 грн., ліміт строку кредитування - до 21.07.2021 року.

28.03.2013 року на підставі та в межах Рамкової угоди №WF301.598 від 21.07.2011 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 отримав від Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» кредит в розмірі 150000 грн. на 24 місяці включно.

Договором №1 про внесення змін до вищевказаного договору траншу змінено строк користування на 42 календарні місяці від дати видачі кредиту включно.

У зв'язку з виникненням заборгованості та непогашенням кредиту позичальнику ОСОБА_5 було направлено вимоги про дострокове погашення кредиту від 10 листопада 2015 року за №679/15 та №680/15 та поручителю було направлено вимоги від 02 грудня 2015 року за вих. №739/15 та 740/15 про виконання зобов'язань за договором поруки.

У зв'язку з непогашенням заборгованості ні позичальником, ні поручителем, 04.12.2015 року до Шевченківського районного суду м.Львова банком було скеровано позовну заяву до суду про стягнення заборгованості.

Відтак, Приватним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було подано позовні заяву у межах шести місяців з моменту настання строку виконання зобов'язання.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів судом враховується, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що банком було направлено вимоги про погашення простроченої суми заборгованості в межах шестимісячного терміну. Також, слід зазначити, що до суду банк звернувся з позовом в межах шестимісячного строку з моменту отримання вимоги.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що банком було порушено строк, визначений ч.4 ст. 559 ЦК України, для визначення договору поруки припиненим, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 21 травня 2012 року висловленій в постанові №6-68цс11, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року по справі № 6-75цс14 зазначено, що в разі якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як убачається з матеріалів справи, кредитором було змінено строк виконання зобов'язання згідно п.8.2 Рамкової угоди у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання, про що повідомлено позивача згідно вимоги від 02.12.2015 року.

Посилання апелянта на аналіз заборгованості та визначення іншого, відмінного від встановленого банком, строку виконання зобов'язання, а саме - початком вересня 2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки зміна строку виконання зобов'язання є правом кредитора.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дйшов вірного висновку, що позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.