Провадження номер 2/741/462/17
Єдиний унікальний номер 741/1043/17
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Право власності на будинок вони не зареєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина на майно та майнові права, які їй належали за життя. Спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв її чоловік ОСОБА_4, отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). ОСОБА_4 фактично успадкував також 1/3 частини вищевказаного будинку, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщину після його смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв його син ОСОБА_6, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, ОСОБА_6 успадкував після смерті батька 2/3 частини житлового будинку та став власником всього будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Позивач є рідною сестрою померлого, а, отже, вона є спадкоємцем другої черги за законом. Спадщину вона прийняла. Рішенням Носівського районного суду від 08 квітня 2016 року встановлено, що ОСОБА_6 постійно проживав разом з нею на час своєї смерті. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні 07 серпня 2017 року позивач та представник позивача ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви. У судове засідання 27 вересня 2017 року позивач та представник позивача не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

Представник відповідача, Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не з'явився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи вищенаведене, суд проводить судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 197 від 29 лютого 2016 року (а. с. 10).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 як членам ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_8 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 63-65).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_8 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 був чоловіком померлої ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 17). А, отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_8 №438/2002 убачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті дружини, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 5,06 га члена КСП ім. Чапаєва, свідоцтва про право на спадщину на частину спірного житлового будинку спадкоємець не отримував (а. с. 58-61).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_4 фактично став власником 2/3 частини спірного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 72). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_6 був сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 15). А, отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної ДНК №1224/01-16 від 01 серпня 2017 року (а. с. 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_6, оскільки постійно на час смерті проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області №146 від 17.03.2015 р. (а. с. 12).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, після смерті батька ОСОБА_6 успадкував 2/3 частини спірного житлового будинку та фактично став власником усього будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 75-77). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_2 є сестрою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 14) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 16). А, отже, вона є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_6

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_6 не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної ДНК №1225/01-16 від 01 серпня 2017 року (а. с. 73).

Рішенням Носівського районного суду від 08 квітня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини після смерті останнього (а. с. 45).

А, отже, позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2000/02-31 від 20 вересня 2017 року (а. с. 81).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку складає 31005 грн.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 40-44).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», ґанку «а1», літньої кухні «Б», прибудови до літньої кухні «б», сараю «В», гаража «Г», літнього душу «Ж», сараю «Д», сараю «д», сараю «д2», навісу «д3», сараю «Е», погреба «П», вбиральні «У», сараю «Е1», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, хвіртки №4, колодязя «К», загальною площею 59,8 кв. м житловою площею 23,2 кв. м., ринковою вартістю 31005 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий