Справа № 219/5507/17
Провадження № 2/219/3156/2017
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації,

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначає, що на праві особистої власності йому належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. У вищезазначеному будинку зареєстровані дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 Зазначає, що на початку липня 2014 року, після того як почалося проведення активної фази АТО в Донецькій області син, донька та онуки виїхали до Російської Федерації та по теперішній час не проживають за вказаною адресою. Діти та онуки повертатися в Україну не збираються та отримали вже громадянство Росії.

Позивач у судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з'явились подавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позов визнають у повному обсязі та проти його задоволення не заперечують.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі продажу жилого будинку від 30 вересня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4151, власником будинку, який розташований за адресою: м. АДРЕСА_1 є ОСОБА_1(а.с.5).

Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно Комунальне підприємство «Артемівське бюро технічної інвентаризації» №20948245 від 17 листопада 2008 року, власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1(а.с.6).

Згідно з актом від 19 травня 2017 року, складеного депутатами Новолуганської сільської ради ОСОБА_8, ОСОБА_9 в присутності сусідів ОСОБА_10, ОСОБА_11, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1,не мешкають з липня 2014 року по теперішній час та участі в утриманні житла не приймають (а.с.10).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 27 серпня 2017 року, останній позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити у повному обсязі. Указує, що на даний час він мешкає в Російській Федерації, повертатись до України не збирається та планує отримати громадянство Російської Федерації (а.с.91).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 07 липня 2017 року остання позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Указує, що вона та її діти проживають з нею в Російській Федерації, також вона отримала громадянство РФ, повертатись до України не збирається (а.с.97).

Згідно копії паспорту та міграційної довідки від 02 червня 2017 року б/н, виданої Адміністрацією муніципальної освіти «Савінське» ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2, з 12 жовтня 2016 року по 11 жовтня 2021 року і має наступний склад сім'ї: син - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (98-101).

Згідно свідоцтв про реєстрацію за місцем перебування НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 зареєстровані за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.102-103).

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі не є власниками спірного будинку, у спірному будинку не проживають, особистих речей у будинку не мають, будинком не цікавляться, їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком № АДРЕСА_1

З огляду на викладене, керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська