Справа №591/2231/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1490/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 травня 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1997 року страждає на психічні розлади та знаходиться на обліку в психіатричному диспансері, неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в психоневрологічних диспансерах. Це свідчить про її хронічний стійкий психічний розлад. Недієздатною вона не визнана. 10 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) № 4150/4617 BCLKB1K1. 15 грудня 2015 року, тобто через 4 дні після отримання кредиту вона була госпіталізована в стаціонар психоневрологічного диспансеру м. Суми у звязку з загостренням хвороби і знаходилася там до 12 січня 2016 року, а потім продовжила лікування амбулаторно. 07 квітня 2016 року їй призначена 3-тя група інвалідності спеціалізованим психіатричним МСЕК. На момент укладання договору вона не усвідомлювала значення своїх дій, укладений договір не читала, не розуміла його змісту та наслідків внаслідок загострення психіатричної хвороби. Вважає, що оскільки правочин було вчинено особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то він може бути визнаний недійсним, а тому просить визнати кредитний договір, укладений 10 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» недійсним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) № 4150/4617 BCLKB1K1, укладений 10 грудня 2015 року року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» недійсним.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому доводить, що при укладенні кредитного договору № 4150/4617 ВСLКВ1К1 від 10 грудня 2015 року були додержані всі вимоги, передбачені ст. ст. 203, 638 ЦК України.

Вказує, що позивачем регулярно сплачувались щомісячні платежі на протязі 4-х місяців, згідно умов кредитного договору, що свідчить про його згоду з умовами договору та обізнаність про існування зобовязань перед відповідачем.

Крім того зазначає, що довідка від 07 квітня 2016 року та листки непрацездатності недоводять того, що під час укладення оскаржуваного кредитного договору, а саме 10 грудня 2015 року ОСОБА_3 була в стані психічного розладу та не усвідомлювала своїх дій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) №4150/4617 ВСLКВ1К1, що підтверджується копією договору (а.с. 31-36).

15 грудня 2015 року, тобто через 4 дні після отримання кредиту позивачка ОСОБА_3 була госпіталізована в стаціонар психоневрологічного диспансеру м. Суми у звязку з загостренням хвороби і знаходилася там до 12 січня 2016 року, а потім продовжила лікування амбулаторно, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 37-40).

07 квітня 2016 року позивачці ОСОБА_3 призначена 3-тя група інвалідності спеціалізованим психіатричним МСЕК, що підтверджується довідкою (а.с. 41).

Відповідно до даних медичної картки амбулаторного хворого ОКЗ СОКПНД № 402 ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 1998 року, діагноз: Біполярний афективний розлад. Циклотімія, гіпоманіакальний стан (а.с. 84).

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4, що є донькою позивачки, підтвердила, що в даний час позивачка почуває себе добре, самостійно ходить до магазину, отримує особисто пенсію в банкоматі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення кредитного договору з банком, позивачка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, у контексті викладеного, слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як вбачається з положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року, положення ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6- 1531 цс 16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року, які згідно з вимогами ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 472 від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_3 на час укладення угоди з банком 10 грудня 2015 року виявляла ознаки Біполярного афективного розладу, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У висновку також зазначено, що вказаний діагноз підтверджується даними про госпіталізацію 15 грудня 2015 року до психіатричного стаціонару за невідкладними показами бригадою ШД. У відділенні була у психотичному стані, виявляла малопродуктивний контакт внаслідок грубих порушень мислення у вигляді прискореного темпу, частих тематичних зісковзувань, наявність маячних ідей особливого значення. Анамнестично погіршення стану з листопада 2015 року після похорон матері та бабусі. Перебувала на стаціонарному лікуванні з 15 грудня 2015 року по 12 січня 2016 року.

Таким чином, станом на 10 грудня 2015 року ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як зазначено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Проте, місцевий суд, визнаючи кредитний договір недійсним, не застосував наслідки недійсності правочину.

Колегія суддів вважає, що є підстави для застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, передбаченого ст. 216 ЦПК України, тобто за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) № 4150/4617 ВСLКВ1К1, укладеного 10 грудня 2015 року року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», позивач ОСОБА_3 повинна повернути ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» заборгованість за тілом кредиту в сумі 5588,15 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Питання відшкодування судового збору за апеляційний перегляд задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду в цілому залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2017 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» 5588 грн. 15 коп., отриманих за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) № 4150/4617 ВСLКВ1К1 від 10 грудня 2015 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді