Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Лозківської сільської ради Володимирецького району до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою Лозківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року Лозківська сільська радаВолодимирецького району звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер житель с. Суховоля Володимирецького району Рівненськоїобласті - ОСОБА_5 Останній проживав сам, був інвалідом другої групи, обмежений у руках, не міг самостійно себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги. У померлого є син - відповідач ОСОБА_4, який будучи обізнаним про хворобу батька не надавав йому необхідної допомоги, не піклувався про нього, а після смерті не допомагав у похованні.

Відповідач, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 Однак позивач вважав, що зважаючи на вищезазначені обставини та ст. 1224 ЦК України відповідає має бути усунений від права на спадкування.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року, у задоволенні позову Лозківської сільської ради Володимирецького району відмовлено.

У касаційній скарзі заявникпросить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для усунення відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 При цьому суди з'ясувавши належним чином всі обставини у справі обґрунтовано вважали, що позивачем не доведено факту умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Лозківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області відхилити, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: