Справа № 151/328/17 Провадження № 22-ц/772/2353/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

24 квітня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 04 лютого 2014 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором станом на 19 березня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 15800, 86 грн., яка складається з 294, 39 грн. заборгованість за кредитом; 11077, 86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина); 728, 61 грн. (процентна складова), яку просило стягнути на його користь із відповідача.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн, зі сплатою 30 % річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-7).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, за несвоєчасне погашення заборгованості встановлена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/ 30- яка нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.

За порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів стягується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 6).

Підписуючи анкету- заяву, ОСОБА_2 підтвердив, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також клієнт підтвердив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання і згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки із сайту http://privatbank.ua. Також зобовязався виконувати Умови і правила надання банківських послуг , а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приват банку www.privatbank.com.ua.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідач зобовязання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість за кредитним договором станом на 19 березня 2017 року становить 15800, 86 грн., яка складається з 294, 39 грн. заборгованість за кредитом; 11077, 86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина); 728, 61 грн. (процентна складова), яку просило стягнути на його користь із відповідача.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

27 липня 2017 року відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) .

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, №6-95цс14 від 17.09.2014 року, №6-103цс14 від 24.09.2014 року, №6-134цс14 від 01.10.2014 року.

Сторони погодили, що сплата щомісячних платежів повинна була здійснюватися до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, останній платіж було проведено відповідно до умов договору 31 березня 2014 року, а 30 квітня 2014 року за ОСОБА_2 почала рахуватися прострочена заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Виходячи з умов договору, наступний черговий платіж повинен був бути здійснений ОСОБА_2 25 квітня 2014 року, і з цього часу повинен обраховуватися початок перебігу строку позовної давності.

Згідно з довідкою, наданою представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні в апеляційній інстанції, строк дії картки 449106, відкритої на імя ОСОБА_2 до 31 жовтня 2017 року.

Банк звернувся до суду з позовом 24 квітня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

Суд першої інстанції належним чином умови кредитного договору не дослідив, та дійшов помилкового висновку, що початок перебігу строку позовної давності починається з дня останнього платежу, а саме з 31 березня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тобто з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 1000 грн. за період з 25 квітня 2016 року по 19 березня 2017 року.

Також, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Проаналізувавши зміст довідки про умови кредитування, колегія суддів приходить до висновку, що умовами договору передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за кожен день прострочення. У той самий час угодою передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 372,25 грн. заборгованості за кредитом, з яких 294, 39 грн. заборгованість за кредитом; 11 077,86 грн. заборгованість за відсотками, 1000 грн . пеня і комісії, і про відмову у задоволенні позову щодо інших вимог.

За таких обставин суд першої інстанції не надав належної оцінки умовам кредитного договору, неповно зясував обставини справи, не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягають до застосування, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове , суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. та за подання апеляційної скарги 1760 грн.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2631 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 04 лютого 2014 року в розмірі 12 372 (дванадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 25 коп., з яких 294 (двісті девяносто чотири) грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 11 077 (одинадцять тисяч сімдесят сім) грн. 86 коп. заборгованість за відсотками, 1000 (одна тисяча) грн. пеня і комісії.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2631 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: