Справа № 463/1829/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/4446/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою скаргу залишено без розгляду.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою. Звертає увагу, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд невірно застосував ч.1 ст.389, ч.2 ст.222 та ч.1 ст.223 ЦПК України. Стверджує, що вона не знала і немогла знати про настання процесуальних термінів, протягом яких державний виконавець повинен виконати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі №463/3081/15 так як не була проінформована чи вручена копія цієї ухвали зацікавленій особі, про її ймовірне оскарження та дату набання законної сили, а також не була повідомлена про її виконання. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову від 27.07.2015 року ВП №39038734 про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа «2-396 від 19.09.2012 року.

Сторони у справі в судове засідання не з»явились, а тому у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 1,2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону).

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи встановлено такі обставини.

25 липня 2013 року державним виконавцем Глод А.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2-396 виданого 19.09.2012 року Личаківським районним судом м. Львова.

17.10.2014 року державний виконавець Глод А.Р. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред.1999року).

Ухвалою Личаківського районного суд м.Львова від 13 липня 2015 року вказану постанову про закінчення виконавчого провадження скасовано та на підставі цього державним виконавцем винесена постанова від 27.07.2015 року про відновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2017 року ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 13 липня 2015 року скасовано та направлено скаргу Личаківської РА ЛМР на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2014 року на новий судовий розгляд.

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з скаргою на дії державного виконавця та просила суд скасувати постанову від 27.07.2015 року у ВП №39038734 про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-396 від 19.09.2012 року.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд виходив з того, що заявник пропустила строк на оскарження дій державного виконавця.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Як вбачається із скарги, ОСОБА_2 просить скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 27 липня 2015 року, однак в скарзі не зазначає, причин пропуску строку звернення з скаргою, не подає доказів того, коли їй стало відомо про оскаржувану постанову.

У п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що постановою головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Онисько С.В. оскаржувану постанову від 27.07.2015 року скасовано (а.с.27).

Відповідно до пункту 1 частини1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота