Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/387/17
Провадження № 2/670/243/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Корчової А.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4.,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа ОСОБА_6, ТОВ «Транс-Логістик», про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулось з позовом ОСОБА_7 акціонерне товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 та до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», про стягнення грошових коштів в розмірі 49 490,00 грн. з СК «Брокбізнес» та 264 803,82 грн. з ОСОБА_2 на його користь.

Судом залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_6 та ТОВ «Транс-Логістик» та виключено із числа відповідачів ОСОБА_7 акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» шляхом закриття відносно нього провадження.

Позивач мотивуючи свої вимоги, вказує на те, що між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Транс-Логістик» укладено 05.07.2014 р. договір № 246/14-Т/Ц1 добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким позивач застрахував майнові інтереси автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

17.12.2014 року на автодорозі Житомир-Могилів-Подільський, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі транспортного засобу марки «Skania», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу марки «Іvесо», ВХ1930АК під керуванням ОСОБА_2, оформленні ДТП працівниками ДАІ, було помилково складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_6, що підтверджено постановою Броварського районного суду Київської області від 23.08.2016 року по справі № 361/209/15-п, якою провадження по справі відносно ОСОБА_6 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та залишено в силі постановою апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 року.

Внаслідок даної ДТП автомобілю НОМЕР_3, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Вартість матеріального збитку відповідно до Висновку № 732/14 від 08.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту складає 628 587,63грн. Саме на цю суму Страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування ТОВ «Транс Логістик».

Хоча на водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не виносилась, проте позивач зазначає, що у вчинені ДТП є його вина, що підтверджує висновком експертного дослідження № Г-1 від 26.01.2015 року, відповідно до якого встановлено що з технічної точки зору в діях водія «Iveco», д/н НОМЕР_4 ОСОБА_2 вбачається невідповідності у виконанні ним вимог п.п. 9.9 а, 9.10 6, 19.4. ПДР України. Однією з причин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невиконання водієм автомобіля НОМЕР_5 вимог 9.9.а. 9.10.б. 19.4 IIДР України.

Висновок експертного дослідження № 3/1 від 14.05.2015 року, відповідно до якого було встановлено, що з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причина виникнення аварійної обстановки і даної ДТП - є невідповідність дій водія автомобіля «Scania», д.з. АА 2101 МХ технічним вимогам п.12.3 ПД України.»

Посилаючись на обидва дослідження, позивач вказує на обопільну вину водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а тому просить стягнути кошти з ОСОБА_2 у розмірі половини суми страхового відшкодування 314293,82 грн. та судові витрати 4 714,41 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала з підстав оговорених у позовній заяві.

Відповідач та його представник заперечували проти позову, посилаючись на відсутність вини відповідача в ДТП за участі його автомобіля НОМЕР_5 та дотриманні вимог 9.9.а., 9.10.б., 19.4 IПДР України, оскільки знак аварійної зупинки він виставив вчасно, окрім того біг назустріч водію автомобіля «Skania», який не міг не бачити габаритні вогні його авто, послались на матеріали адміністративної справи ОСОБА_8

Представник третьої особи ОСОБА_6Є повідомив, що авто відповідача стояло на проїзній частині дороги, а знаки аварійної зупинки не були виставлені, габаритні вогні не проглядались, тому є вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП.

Представник третьої особи ТОВ «Транс-Логістик» в останнє судове засідання не зявився, подав до суду заяву, якою просив справу розглядати без участі представника ТОВ «Транс-Логістик», про результати розгляду справи повідомити.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд.

05.07.2014р між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Транс-Логістик» укладено договір № 246/14-Т/Ц1 добровільного страхування наземного транспортного засобу за яким позивач застрахував майнові інтереси автомобіля НОМЕР_3 внаслідок ДТП.

17.12.2014 року на автодорозі Житомир-Могилів-Подільський, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Skania», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6 та транспортного засобу марки «Іvесо» ВХ1930АК під керуванням власника ОСОБА_2

Протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_6, що підтверджено постановою Броварського районного суду Київської області від 23.08.2016 року по справі № 361/209/15-п, якою провадження по справі відносно ОСОБА_6 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та залишено в силі постановою апеляційного суду Київської області від 31.10.2016 року. Щодо ОСОБА_2 адміністративний протокол не складався.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями статті 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Внаслідок даної ДТП автомобілю НОМЕР_6 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Вартість матеріального збитку відповідно до Висновку № 732/14 від 08.01.2015 року (вартість відновлювального ремонту складає) 628 587,63грн. Саме на цю суму Страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування ТОВ «Транс-Логістик».

Позиція страховика ґрунтується на тому, що водії обох транспортних засобів несуть відповідальність 50 на 50 відсотків. При цьому він помилково посилається на те, що автомобіль відповідача є джерелом підвищеної небезпеки. Це не так, оскільки транспортний засіб ОСОБА_2 Б,В. на момент зіткнення стояв, тобто не здійснював рух, а відповідно не міг діяти як джерело підвищеної небезпеки. Із письмових пояснень наданих відповідачем водій ОСОБА_6 підтверджує, що здійснив наїзд на стояче авто НОМЕР_7.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Вимагаючи відшкодування понесених витрат позивач посилається на висновок експертного дослідження № Г-1 від 26.01.2015 року - відповідно до якого встановлено, що з технічної точки зору в діях водія «Iveco», д/н НОМЕР_8, ОСОБА_2 вбачається невідповідності у виконанні ним вимог п.п. 9.9 а, 9.10 6,19.4. ПДР України. Однією з причин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невиконання водієм автомобіля НОМЕР_9 вимог 9.9.а., 9.10.б., 19.4 IIДР України. Тобто відповідач не увімкнув аварійну сигналізацію, не виставив знак аварійної зупинки і не увімкнув габаритні ліхтарі. Про те, що цього не здійснював відповідач говорить ОСОБА_6Є, а експерт бере вихідні данні зі слів ОСОБА_6, який є зацікавленою особою в ДТП. Інших доказів, які б підтверджували таку бездіяльність відповідача немає.

Проте, навіть з врахуванням того, що ОСОБА_2 проігнорував вимоги пунктів 9.9.а. 9.10.б. 19.4 IIДР України, водій ОСОБА_6Є мав технічну можливість уникнути зіткнення з стоячим на дорозі автомобілем НОМЕР_7, що підтверджено висновком експертного дослідження № 3/1 від 14.05.2015 року, відповідно до якого було встановлено, що з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причина виникнення аварійної обстановки і даної ДТП - є невідповідність дій водія автомобіля «Scania» д.з. АА2101МХ технічним вимогам п.12.3 ПДР України. Суд приймає до уваги саме цей висновок експерта, оскільки на відміну від висновку дослідження № Г-1 від 26.01.2015 року - він ґрунтується на вихідних даних отриманих внаслідок відтворення події ДТП. В цьому висновку задаються вихідні данні викладені обома водіями, повязані з умовами приближеними до події ДТП, а в тому вихідні данні тільки зі слів ОСОБА_6 Тут експерт аналізує дорожню обстановку і за тих обставин, коли автомобіль «Iveco» стоїть без габаритних вогнів, при невиставленому знаку аварійної зупинки та без включеної аварійної сигналізації в темну пору доби. За цих умов видимість з кабіни автомобіля НОМЕР_1 до вказаного автомобіля становить 160 м (див. протокол додаткового огляду М.П. від 237.04.2015 року за участі ОСОБА_2 та схему до нього). І вона є достатньою для застосування екстреного гальмування та недопущення наїзду на «Iveco». При цьому експерт вказує швидкість руху 60-70 км/год автомобіля «Scania» зі слів ОСОБА_6

Із аналізу представлених доказів того, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 9.9.а. 9.10.б. 19.4 IIДР України суду не представлено. Такі порушення в експертних висновках випливають із вихідних даних водія ОСОБА_6, до показань якого слід відноситись критично, як до зацікавленої у справі особи, і які спростовуються схемою відтворення обставин події ДТП. Навіть якщо прийняти до уваги, що відповідач порушив вимоги цих пунктів ПДР, то згідно висновку експертного дослідження № 3/1 від 14.05.2015 року - з технічної точки зору, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість шляхом гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до зіткнення з автомобілем відповідача. В цьому випадку (навіть при порушенні вказаних пунктів ПДР ОСОБА_2В.) відсутній причинно-наслідковий звязок між його бездіяльністю і наїздом на його авто автомобіля «Scania».

За наявності шкоди, але відсутності причинно-наслідкового звязку її настання, слід відмовити позивачу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у вимогах до ОСОБА_2 про компенсацію страхового відшкодування на підставі ст. статті 27 Закону України «Про страхування», в якій говориться, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення страхового відшкодування саме з водія ОСОБА_2 є необґрунтованою.

Частиною 3 ст.10, ст.57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.979, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.8, 27,29 Закону України «Про страхування», ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11,10, 60, 61, 88, 179, 208, 209, 213, 215, ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені возову Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів після отримання копії цього рішення через Віньковецький районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.О. Потапов