Провадження № 2/225/1398/2017
Справа № 225/2398/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді - Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря - Голубової О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради про визнання права власності в поряду спадкування , -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу спадщини увійшло, зокрема домоволодіння - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та належало спадкодавцю на підставі договору забудови, посвідченого Дзержинською нотаріальною конторою 27.02.1957 року.

Звернувшись до Дзержинської державної нотаріальної контори, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме договір забудови, посвідчений Дзержинською держнотконторою 27.02.1957 року, який було надано в підтвердження факту належності нерухомого майна померлому, не був в свій час зареєстрований в КП «БТІ» м. Дзержинська. Тому, нотаріусом було встановлено відсутність відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме, відсутність державної реєстрації в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яким на той час було КП «БТІ м. Дзержинська» договору забудови. Після звернення позивача до КП «БТІ м. Дзержинська» з приводу реєстрації права власності на домоволодіння, останньому було відмовлено у здійсненні такої реєстрації у зв'язку зі смертю власника.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті батька та подав до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити належне йому спадкове майно у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину, а саме на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, яке спадкодавець за час життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, то він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому ставить питання про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача надав до суду заяву з проханням справу розглянути за відсутністю позивача та представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Разом з цим надав письмові уточнення в яких зазначив, що на підставі рішення Північної селищної ради від 26.07.2016 року № 6/69-10 «Про впорядкування адміністративних назв населених пунктів, вулиць і провулків, розташованих на території Північної селищної ради», поштова адреса будинку АДРЕСА_1 змінилася, тому просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, надав заяву з проханням справу розглядати без його участі , вказав що не заперечує проти задоволення вимог позивача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню з наступних підстав, які зазначаються нижче.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 15,16).

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 27.02.1957 року, померлому ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 (попередня назва: АДРЕСА_1) (а.с.10, 11, 39).

18.08.1988 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кіровської селищної ради м. Дзержинська Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 497, у відповідності до якого померлий заповів зазначений вище будинок позивачу по справі ОСОБА_1 (а. с. 12).

03.08.1988 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1. Власником зазначено ОСОБА_3. (а. с. 7-9).

Звернувшись до Дзержинської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про відкриття спадщини у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме договір забудови, посвідчений Дзержинською держнотконторою 27.02.1957 року, який було надано в підтвердження факту належності нерухомого майна померлому, не був в свій час зареєстрований в КП «БТІ» м. Дзержинська (а.с.13).

Згідно відповіді від 12.06.2017 р. № 660/01-05 Державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контри, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_3, до Торецької державної нотаріальної контри подана заява про прийняття спадщини від імені його сина - ОСОБА_1. (а. с. 26). Отже, суд приходить до висновку, про відсутність інших, ніж позивач по справі, спадкоємців, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У відповідності до довідки № 1787-02 від 22.08.2017 р. (а. с. 39), на підставі рішення Північної селищної ради від 26.07.2016 року № 6/69-10 «Про впорядкування адміністративних назв населених пунктів, вулиць і провулків, розташованих на території Північної селищної ради», поштова адреса будинку АДРЕСА_1 змінилася на адресу: будинок АДРЕСА_1.

Тобто, з наданих позивачем доказів встановлено, що спірний житловий будинок зведено спадкодавцем ОСОБА_3на земельній ділянці, яка з 27.02.1957 рокуперебувала в його безстроковому користуванні для забудови, тобто перебувала в його користуванні на законних підставах.

Фактично збудувавши житловий будинок з надвірними побудовами до 05 серпня 1992 року, ОСОБА_3в експлуатацію його не прийняв і право власності на нього своєчасно не оформив, що перешкоджає позивачу оформити право власності на цей житловий будинок в порядку спадкування.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» апеляційним судам був підготовлений інформаційний лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно п. 3.2. якого порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції Законів від 20.11.2012 р. № 5496-VI та від 13.01.2015 року № 92-VIII, Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 № 95 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144), який діяв до 24 квітня 2015 року, та Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року № 79 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за № 547/26992), житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають.

Згідно пункту 3.1.Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 № 95 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Такий технічний паспорт позивачем суду надано. Він виготовлений 03.08.1988 року.

Згідно Цивільного кодексу УРСР 1963 року та Закону УРСР від 07.02.1991 року № 697-XII «Про власність», які діяли до набрання чинності з 01 січня 2004 року Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, тобто на час закінчення будівництва спірного житлового будинку, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ні Цивільний кодекс УРСР від 18 липня 1963 року, ні Закон УРСР від 07.02.1991 року № 697-XII «Про власність» виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації не пов'язували.

Враховуючи, що спірний житловий будинок був побудований ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на виділеній для цього земельній ділянці на підставі отриманого в установленому порядку дозволу, в теперішній час, як такий, що збудований до 05 серпня 1992 року, не підлягає прийняттю в експлуатацію, технічним паспортом засвідчена відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, наявні правові підстави для визнання права власності на цей будинок за спадкоємцем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на підставі ст. 1223 ЦК України.

Постановою від 18 квітня 2017 року державний нотаріус Торецької державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв'язку з тим, що спадкоємцем нотаріусу не надано правовстановлюючий документ на будинок. (а. с. 13).

Оскільки умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину відсутні, право позивача на спадкування відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» підлягає захисту в судовому порядку.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, а саме, визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 34,8 кв.м, та господарські споруди, а саме: літню кухню (Б), гараж (Ж), сарай (Д), льох (п/г), сарай (з), сарай (И), душ (д), вбиральня (Г), огорожа, колодязь (к).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 34,8 кв.м, та господарські споруди, а саме: літню кухню (Б), гараж (Ж), сарай (Д), льох (п/г), сарай (з), сарай (И), душ (д), вбиральня (Г), огорожа, колодязь (к).

Рішення суду вступає в законну силу після спливу строків на його апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: