Справа № 2/331/541/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

03 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Смолка І.О., при секретарі Качан К.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики в розмірі 140 764 гривні 00 копійок.

Одночасно з поданням до суду даної позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій він просить суд в якості забезпечення позову: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме: на квартиру № 125 в м. Запоріжжя по вулиці Артема в будинку № 67 та квартиру № 9 в м. Бердянськ по вулиці Червона в будинку № 15.

Позивач вказує, що незабезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача може ускладними чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає заяву позивача такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовн их вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладними чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності, а саме: на квартиру № 125 в м. Запоріжжя по вулиці Артема в будинку № 67 та квартиру № 9 в м. Бердянськ по вулиці Червона в будинку № 15, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 78485915 від 20.01.2017 року, є необхідним для можливості виконання рішення суду по даній справі.

Окрім того, суд вважає, що наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Будь-які права інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не порушуються у звязку із вжиттям такого заходу.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 про забезпечення позову по цивільній справі ЄУН № 331/1103/17; провадження № 2/331/541/2017 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) нерухоме майно, а саме: на квартиру № 125 в м. Запоріжжя по вулиці Артема в будинку № 67 та квартиру № 9 в м. Бердянськ по вулиці Червона в будинку № 15, що на праві власності належать ОСОБА_2.

Виконання ухвали доручити Олександрівському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Копію ухвали суду після її виконання відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України направити відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, тобто в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки з дня її винесення.

Суддя: І.О.Смолка