АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4492/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/432/17 Попрас В.О.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-груп інтернешнл»

на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», третя особа: ОСОБА_4 про захист права інтелектуальної власності на торгівельну марку та визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір про передання (відчуження) прав на технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 01.02.2011 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл». Заборонити відповідачам неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1» у будь який спосіб (нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет). Заборонити відповідачам неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1»: стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати. Зобов'язати відповідачів опублікувати в засобах масової інформації відомості про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 12.05.2008 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки отримали Свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1, на знак - «ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою «ІНФОРМАЦІЯ_1»), яке тією ж датою було зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (далі за текстом Реєстр). Оригінал Свідоцтва №НОМЕР_1 отримав позивач, який разом з ОСОБА_4 були засновниками та співвласниками ТОВ «Лідер-груп». 28.03.2008 року ТОВ «Лідер-груп» було отримано Свідоцтво про Державну реєстрацію № 7650/2008 від 28.03.2008 р. на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» (далі за текстом Система), яке було видано Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до наказу № 35-Адм Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 р., де в якості розробника Системи зазначено ТОВ «Лідер-груп» (61143, м. Харків, вул. Велика Кільцева, 136, к. 36, Україна), а в якості виробника вказано фізичну особу - підприємця позивача ОСОБА_2 Термін дії Свідоцтва НОМЕР_2 до 28.03.2013 року. ОСОБА_2 разом з співвласником Свідоцтва на знак для товарів і послуг №НОМЕР_1 ОСОБА_4 реалізовували право на використання знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1», займаючись виробництвом та реалізацією Системи. В 2010 році позивач склав повноваження директора ТОВ «Лідер-груп» та вийшов зі складу зазначеного Товариства, власником якого є ОСОБА_4 Кожний з власників Свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але не має права давати дозвіл на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва. В грудні 2016 року при розгляді справи № 820/4331/16 за позовом ТОВ «Лідер-груп Інтернешнл» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про визнання недійсним та скасування Наказу та Свідоцтва про державну реєстрацію, позивачу стало відомо, що 24.12.2010 р. ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір з фізичною особою - ОСОБА_3 про передання (відчуження) прав на технічні умови, серед яких були технічні умови на Систему. В січні 2011 року ОСОБА_3 створено ТОВ «Лідер-груп інтернешнл». 01.02.2011 р. ОСОБА_3 уклала договір з ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» про передання (відчуження) прав на технічні умови, серед яких були технічні умови на Систему. Позивач вважав, що ОСОБА_3 разом з відчуженням технічних умов, передала ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» права, передбачені ст. 495 ЦК України (майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку), у зв'язку з чим «набувач стає суб'єктом авторського права». Оскільки згідно Свідоцтва НОМЕР_2 від 28.03.2008 р. про державну реєстрацію медичної техніки та виробів медичного призначення України, виробником зареєстрована фізична особа - підприємець ОСОБА_2, здійснювати виробництво виробу медичного призначення «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» інші особи не мають права, тому ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» в порушення вищезазначених норм здійснювало виробництво виробу медичного призначення «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо», що підтверджується долученим позивачем паспортом про придбання 03.03.2014 р. у ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» Системи «Лідомед-Біо», в якому міститься копія Свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_2 від 28.03.2008 р., строк дії якого закінчився 28.03.2013 р., та де виробником зазначено фізичну особу - підприємця ОСОБА_2

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір про передання (відчуження) прав на технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» від 01.02.2011 р., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл».

Заборонено ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1» у будь який спосіб (нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет).

Заборонено ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1»: стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено..

Стягнуто з ОСОБА_3, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» з кожного на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись із вказаним вище заочним рішенням суду першої інстанції ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» вернулось на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що свідоцтво про Державну реєстрацію на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» ТУ У 33.1-4:2008» у Державній службі лікарських засобів і виробів медичного призначення 28 березня 2008 року отримала юридична особа - ТОВ «Лідер-груп», а не фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_4, отже автором твору є юридична особа.

Крім того, апелянт вказує, що позивачем не доведено та не зазначено які саме його авторські права були порушені, якими діями, які настали шкідливі наслідки для позивача, який взаємозв'язок між діями відповідачів та настанням шкідливих наслідків для позивача, яке відношення він має до авторства на твір технічного характеру «Технічні умови на медичний виріб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-4:2008).

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» в порушення прав позивача здійснювало виробництво виробу медичного призначення «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-4:2008)», що підтверджується долученою до справи копією Паспорту про придбання 03.03.2014 р. у ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» Системи «Лідомед-Біо» і тому прийшов до висновку, що укладений договір є недійсним.

Однак, погодитися з таким рішенням неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що 28.03.2008 р. ТОВ «Лідер-груп» було отримано Свідоцтво про Державну реєстрацію НОМЕР_2 від 28.03.2008 р. на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» (далі за текстом Система), яке було видано Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до наказу №35-Адм Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 р., де в якості розробника Системи зазначено ТОВ «Лідер-груп» (61143, м. Харків, вул. Велика Кільцева, 136, к. 36, Україна), а в якості виробника вказано фізичну особу - підприємця позивача ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП НОМЕР_3 від 31.01.2007 р). Термін дії Свідоцтва НОМЕР_2 до 28.03.2013 року.

12.05.2008 р. позивач та ОСОБА_4 у Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки отримали Свідоцтво на знак для товарів і послуг №НОМЕР_1, на знак - «ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою «ІНФОРМАЦІЯ_1»), яке тією ж датою було зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (далі за текстом Реєстр).

Згідно поданої заявки та отриманого Свідоцтва правова охорона була надана на 10-й клас товарів згідно «Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (Ніццька класифікація)» - «лікарські (медичні) прилади».

Відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 07.12.2016 р.

24 грудня 2010 року між ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір № 3 про передання (відчуження) прав на технічні умови, а саме на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)».

Також, 24 грудня 2010 року було укладено акт приймання-передачі, у вказаному акті зазначено, що після підписання Акту приймання-передачі технічних умов ті їх оплати набувачем, відчужував не має права у будь-який спосіб використовувати, продавати або відчужувати у будь-який спосіб третім особам продані технічні умови або інформацію, що в них міститься (а.с. 16).

01 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернейшнл» було укладено договір про передання (відчужування) прав на технічні умови, а саме на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» на весь строк дії авторського права.

На виконання умов вказаного договору було підписано акт прийому-передачі (відчуженя) прав на технічні умови.

10 травня 2012 року в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг було зареєстровано знак «ІНФОРМАЦІЯ_2», власником якого є ОСОБА_4, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва визначена 17.03.2021 р.

01 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» було укладено ліцензійний договір на використання товарних знаків «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до якого ліцензіат має право використовувати товарний знак за визначену договором суму.

Аналогічний договір був укладений між сторонами 15 травня 2013 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно за ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 20 ЦК України передбачає, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним у ст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Право вибору способу захисту у порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу, наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення у справі у межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи.

Відповідно до ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно з ст. 495 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Законом можуть бути встановлені винятки та обмеження в майнових правах інтелектуальної власності за умови, що такі обмеження та винятки не створюють істотних перешкод для нормальної реалізації майнових прав інтелектуальної власності та здійснення законних інтересів суб'єктів цих прав.

Майнові права інтелектуальної власності можуть відповідно до закону бути вкладом до статутного капіталу юридичної особи, предметом договору застави та інших зобов'язань, а також використовуватися в інших цивільних відносинах.

За змістом ч. 2 ст. 432 ЦК України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням знака на товари і послуги визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

В зв'язку з відсутністю будь якої угоди про використання знака для товарів і послуг - «ІНФОРМАЦІЯ_1» між позивачем та ОСОБА_4, як власниками знаку, у відповідності з ч. 3 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», кожний з власників Свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва.

Згідно ст. 493 ЦК України суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.

Право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам спільно, може здійснюватися за договором між ними. У разі відсутності такого договору право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам, здійснюється спільно (ст. 428 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» взаємовідносини при використанні знака, свідоцтво на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» Свідоцтво видається особі, яка має право на його одержання. Якщо право на одержання свідоцтва мають кілька осіб, їм видається одне свідоцтво.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право і право власності на матеріальний об'єкт, в якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки.

Тобто, ТОВ «Лідер-груп» мало авторське право і право власності на матеріальний об'єкт, в якому втілено твір.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3., за договором від 24.12.2010 року, від ТОВ «Лідер-груп» набула право власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) та право власності на інтелектуальний твір технічного характеру, відповідно положення пункту першого цього договору, згідно якого ТОВ «Лідер-груп» передає (відчужує) у власність ОСОБА_3 товар, яким є об'єкт інтелектуальної власності - твір технічного характеру «Технічні умови на медичний виріб під назвою Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)», та положень пунктів 3.4 та 3.5 Договору, згідно яких Відчужувач гарантує Набувачу, що майнові права на об'єкт інтелектуальної власності, що передається,який в договорі зазначений як «Товар», належить лише Відчужувачу та після прийняття його Набувачем, Відчужувая втрачає право їм розпоряджатися.

З вищевказаного вбачається, що ТОВ «Лідер-груп» передав ОСОБА_3 всі матеріальні та інтелектуальні права на твір технічного характеру «Технічні умови на медичний виріб під назвою Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)». Ці ж самі права ОСОБА_3. за договором № 1 від 01.12.2010 року передала на користь ТОВ «Лідер-груп інтернейшенл», оскільки в розділі 2 зазначеного договору перелічені всі матеріальні права, що передаються.

Відповідно до ст. 421 ЦК України, суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір про передання (відчуження) прав на «Технічні умови на медичний виріб під назвою Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)», посилаючись на ст. 203 ЦК України.

Судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задовленню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2008 року ТОВ «Лідер-груп» отримало свідоцтво про державну реєстрацію на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)», яке було видано Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до наказу №35-Адм Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 року.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», «Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Згідно ст. 1 цього ж Закону, особа - це фізична або юридична особа. Юридичній особі - ТОВ «Лідер-груп» належало право розробника на використання медичного виробу під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» з 28.03.2008 року, що підтверджено наявними в матеріалах справи свідоцтвом про державну реєстрацію № 7650/2008 від 28.03.2008 року, виданим Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до наказу №35-Адм, тобто ТОВ «Лідер-груп» було автором твору, а саме - технічних умов, що є об'єктом інтелектуальної власності. На підставі статей 7 та 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ТОВ «Лідер-груп» було суб'єктом авторського права на письмовий твір технічного характеру «Технічні умови на медичний виріб під назвою Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)», а відтак, відповідно до ч 1 ст. 12 Закону України «Про авторське право і суміжні права», мало авторське право і право власності на матеріальний об'єкт, в якому втілено твір. Відповідно статтям 14 та 15 цього ж Закону, статей 243 та 424 ЦК України, автору належать особисті немайнові та майнові права.

Будь-яких даних, які б свідчили, про наявність у позивача права інтелектуальної власності на твір технічного характеру «Технічні умови на медичний виріб під назвою Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» позивачем надано не було, крім цього ОСОБА_2 не заперечував, що автором та розробником технічних умов «Система лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» є ТОВ «Лідер-груп».

Також, судова колегія враховує, що державна реєстрація технічних умов на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)» відбулася 28 березня 2008 року, а знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований 12 травня 2008 року, що не може свідчити про неналежне використання ТОВ «Лідер-груп» технічних умов як твір технічного характеру , який містить назву «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Визнаючи договір відчуження, укладений між ТОВ «Лідер-груп» та ОСОБА_3 недійсним, суд виходив з того, що вказаний договір був укладений без погодження з позивачем, як власником знака для товарів та послуг.

У ст. 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам Законодавства, атакож моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 203, 204 ЦК України, підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково Законами.

Відповідно до ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Лідер-груп» та ОСОБА_3 24.12.2010 року був укладений договір про передання (відчуження) прав на темничні умови, а саме «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)».

Позивачем в судове засідання як суду першої так і апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що укладенням вказаного договору порушуються його права, як володільця свідоцтва на знак для товарів та послуг, крім цього, в порушення вимог ЦК України, не доведено, з яких підстав вказаний договір є недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про заборону ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп інтернейшнл» неправомірного використання об'єкта інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір між ОСОБА_3 та ТОВ «Лідер-груп» визнаний не дійсним, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо заборони використання об'єкта права інтелектуальної власності.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

З матеріалів справи достеменно встановлено, що ТОВ «Лідер-груп» 28.03.2008 року отримало свідоцтво про державну реєстрацію на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ТУ У 33.1-4:2008)», тобто до отримання позивачем та ОСОБА_4 свідоцтва на знак для товарів та послуг на «ІНФОРМАЦІЯ_1» було отримано пізніше 12 травня 2008 року та назва відрізняється від назіви «ІНФОРМАЦІЯ_2»,на яку ОСОБА_4 було отримано свідоцтво на знак для товарів та послуг 01.06.2012 року.

При цьому, договір від імені ТОВ «Лідер-груп» з ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_4 який також є власником знаку для товарів та послуг,тому судова колегія приходить до висновку, що позивачем не правильно обраний спосіб захисту своїх прав.

ОСОБА_2 не доведено, що його авторські права порушені, які настали шкідливі наслідки для нього , який взаємозв'язок між діями відповідачів та настанням шкідливих наслідків для позивача.

Судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про захист права інтелектуальної власності на торгівельну марку та визнання договору недійсним.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-груп інтернешнл - задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», третя особа: ОСОБА_4 про захист права інтелектуальної власності на торгівельну марку та визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: