Справа №489/2001/15-ц 11.10.2017
Провадження №22-ц/784/1722/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/2001/15-ц Головуючий І інстанції Спінчевська Н.А.
Провадження № 22-ц/784/1722/17 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Кушнірової Т.Б., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнив, в якому посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 60МС/2007 від 14.06.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125000 доларів США на термін до 10.06.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, того ж числа між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобовязань за вказаним кредитним договором, станом на 23 грудня 2014 року виникла заборгованість в сумі 363041,02 доларів США, яка складається з: 91115,80 доларів США заборгованість за кредитом; 134518,80 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1647,60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 135758,82 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, що станом на 23.12.2014 р. еквівалентно 5685222,37 грн. Відповідно до умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, однак зазначена вимога залишена без задоволення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 60МС/2007 від 14.06.2007 року у розмірі 363041,02 доларів США, що еквівалентно 5685222,37 грн. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015р. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно окремо з кожним з поручителів, а саме з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 267282,20 доларів США, що еквівалентно 4 185 639 грн. 25 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з кожного по 730 грн. 80 коп. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з самостійними апеляційними скаргами, в яких просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідачів заявив клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором поруки, яка знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва.

Згідно п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішення по даному спору постановлено судом 29 жовтня 2015р. З апеляційною скаргою на дане рішення відповідачка ОСОБА_2 звернулася в грудні 2016р., де серед підстав для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог посилається також на те, що порука, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2007 року для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 по кредитному договору № 60МС/2007 від 14.06.2007 року, є припиненою як з підстав пропуску строку для звернення з вимогою до поручителя, так і через укладення договору, який збільшив відповідальність поручителя.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, чи пропуску строку, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України для предявлення вимоги до поручителя, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

До Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором поруки відповідачка ОСОБА_2 звернулася тільки в березні 2017р.Згідно копії позовної заяви, яка знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва, позивачка просить визнати припиненими правовідношення за цим же договором поруки з тих же підстав.

Як зазначено в п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» кожному відповідно до статей 55, 124 Конституції України гарантується право на судовий захист.У звязку із цим суди не повинні допускати випадків необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Крім того, зупинення провадження по справі до вирішення іншої справи допускається тільки у разі неможливості розгляду цієї справи без вирішення питання, що розглядається у іншій справі. В даному випадку не має перешкод для вирішення даної справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що підстав для зупинення провадження по даній справі не має.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 314, 315, 201- 203 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_6 про зупинення провадження по справі відмовити

Головуючий

Судді