АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2522/17 Справа № 185/7609/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3.

Позивачка навчається на першому курсі в Бердянському державному педагогічному університеті, термін навчання 1 рік 10 місяців.

Згідно витягу з наказу від 12.09.2016 року в звязку з працевлаштуванням ОСОБА_2, її наданий індивідуальний графік навчання на 2016-2017 рік.

Згідно ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При вирішенні питання щодо можливості стягнення з ОСОБА_3 аліментів та їх розміру, міськрайонний суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки, стягнувши на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення нею навчання 01 липня 2018 року, врахувавши при цьому матеріальний стан відповідача, те, що він є працюючим пенсіонером, його хворобливий стан здоровя.

Посилання ОСОБА_2 в скарзі на те, що судом не аргументовано, який саме розмір грошових коштів її батько витрачає на лікування, що фактично є незгодою з висновками суду по оцінці судом доказів, - є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені надані відповідачем письмові докази та надано їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для його зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4