Справа №295/6621/17
25.09.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
Головуючого судді Перекупки І.Г.
За участі секретаря Сидорець К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Приватне підприємство "ПЛАЙ-ПЛЮС", ОСОБА_3, Регіональний сервійсний центр в м. Києві про звернення стягнення на предмет застави, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2,0, 2006 року випуску, кузов WVWZZZ3CZ6P136076, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СL-008/280/2006 від 20.04.2006 року у розмірі 221299,89 гривень, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.04.2006 р. між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Райффазенбанк Україна», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № СL-008/280/2006. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами у справі було укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT та у даному договорі було закріплено право позивача як заставодержателя на звернення стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави, на вилучення автомобіля тощо. Зобов'язання по кредитному договору ОСОБА_2 належним чином не виконувались, ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості, який 13.10.2009 року було задоволено. В порядку виконання рішення суду позивачу стало відомо, що вказаний транспортний засіб 02.06.2015 року було перереєстровано на ОСОБА_3, а 25.10.2016 року - на ОСОБА_1 Оскільки автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT перебуває під заставою, відчужений без згоди обтяжувача, то підлягає зверненню стягненню в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СL-008/280/2006.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 144).
Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його особистий підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с. 47, 116), причини неявки не повідомив.
Треті особи в судове засідання не зявились, про час, дату та місць розгляду справи повідомлялися належним чином.
Враховуючи не заперечення представника позивача, керуючись ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.04.2006 р. між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Райффазенбанк Україна» був укладений кредитний договір № СL-008/280/2006 (а.с. 7-10).
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є процесуальним правонаступником за всіма правами та обов'язками ПАТ «ОТП Банк», що в свою чергу є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-008/280/2006 від 20.04.2006 року, та відповідно на підставі Договору про Відступлення права вимоги від 05.11.2010 року у відповідності до ст. ст. 1077-1086 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором застави автотранспортного засобу № РСL-008/280/2006 від 20.04.2006 року, згідно якого предметом застави є автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2,0, 2006 року випуску, кузов WVWZZZ3CZ6P136076, щодо якого виник спір (а.с. 14-20, 21, 22-23, 24).
У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.04.2006 р. між Акціонерним комерційним банком «Райффазенбанк Україна», правонаступником якого є Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2,0, 2006 року випуску, кузов WVWZZZ3CZ6P136076, який належав останній на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС 004103, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.11-13).
За умовами Договору застави автотранспортного засобу, а саме п. 2.1. Застава за цим Договором забезпечує вимоги Заставодержателя щодо сплати Заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені Сторонами у майбутньому.
Пунктом 3.2 договору застави передбачено, що протягом терміну дії цього договору заставодавець не має права розпоряджатися предметом застави, включаючи його продаж або передачу у заставу будь-яким третім особам.
Відповідно до п. 3.3 договору застави від 20.04.2006 року визначено заставну вартість предмету застави - 202743,00 грн.
Зі змісту витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що автомобіль заборонено відчужувати до 14.11.2021 р. (а.с.31-32).
У зв'язку з тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості.
28.05.2014 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором (а.с.26), який перебуває на виконанні у виконавчій службі.
Зі змісту листа Регіонального сервісного центру в м. Києві вбачається, що автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2,0, 2006 року випуску, кузов WVWZZZ3CZ6P136076, 02.06.2015 року перереєстровано на імя ОСОБА_3 (а.с. 29).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави визначений ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того порядок звернення на кошти та інше майно боржника наведений у ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на момент відкриття виконавчого провадження).
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень серед іншого є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Згідно зі ст. 45 Закону України «Про заставу» заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний, зокрема, вжити заходів, необхідних для збереження предмета закладу; регулярно надсилати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до ч. 1 ст. 46 цього Закону; належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли не має доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини; негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.
Відповідно до положень ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У статті 16 ЦК України наведений перелік способів захисту цивільного права. При цьому у частині другій указаної статті вказано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України, статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
У разі встановлення такого способу захисту права в договорі, банк на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна саме на момент укладення цього договору купівлі-продажу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягють до задоволення.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2,0, 2006 року випуску, кузов WVWZZZ3CZ6P136076, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СL-008/280/2006 від 20.04.2006 року у розмірі 221299,89 гривень, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 1600,00 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя І.Г. Перекупка