№ 336/4779/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

позивача - адвоката Волнової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Вознесенівський районний відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту його проживання на території України.

В заяві вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився в с. Карагасани Суворовського району республіки Молдова. З липня 1991 року постійно проживає в Україні, спочатку буз зареєстрований та проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, а з 13 квітня 1999 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1.

У травні 2017 року заявник звернувся до Вознесенівського районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області з заявою-анкетою про видачу біометричного паспорту громадянина України для виїзду за кордон, проте отримав відмову через те, що не збереглися документи, які підтверджують факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто 24.08.1991 року.

Посилаючись на наведені обставини,просить про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи - Вознесенівського районного відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не заперечувала проти задоволення заяви, пояснивши, що на теперішній час не збереглася картотека заяв про видачу паспорта, тому вони мають право перевіряти належність особи до громадянства України.

Вислухавши пояснення заявника, доводи його представника, представника міграційної служби, з'ясувавши обставини справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки згідно зі ст. 256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» № 1636-XII в редакції від 08.10.1991 року, яка діяла до 16.04.1997 року, громадянами України є: особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з липня 1991 року постійно проживає в Україні, спочатку за адресою: АДРЕСА_2, а з 13.04.1999 року і до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за цією адресою (а.с. 9).

Крім того, ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 27 лютого 1999 року (а.с. 8, 12).

Надані суду документи дають підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на виїзд за межі України, а встановити цей факт у позасудовому порядку не стало можливим.

Керуючись ст. ст. 59, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 292, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Карагасани Суворовського району республіки Молдова станом на 24 серпня 1991 року постійно проживає на території України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Суркова