УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Гарда», ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватно-торгівельної виробничої фірми «Агроділо» про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 23 березня 2007 року № КЛ/07-05.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року позов ВАТ «Сведбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю «Гарда» (далі - ТОВ «Гарда»), ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 612 517 грн 10 коп.

Стягнуто із ТОВ «Гарда» на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на ячмінь у кількості 2 750 тон, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто із приватної торгівельно-виробничої фірми «Агроділо» на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитом шляхом звернення стягнення на врожай моркви 2007 року, вагою 1 435 тон з поля площею 41 га (поле НОМЕР_1 відділення НОМЕР_2 Снігурівської філії у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області).

У задоволенні решти позову ВАТ «Сведбанк» відмовлено.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року обмежено ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань зі сплати ВАТ «Сведбанк» кредитної заборгованості в сумі 612 517 грн 10 коп., стягнутої рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, 11 листопада 2016 року ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та встановлено строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження і належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 295, 297 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

3 лютого 2009 року ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон вручено матері ОСОБА_5, про що свідчить зворотне повідомлення від 4 лютого 2009 року з її підписом (а.с. 99).

Крім того, 2 березня 2009 року ОСОБА_5 вже звертався із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали районного суду від 29 січня 2009 року, у якій посилався на те, що з 29 січня 2009 року по 25 лютого 2009 року перебував у відрядженні (а.с. 106), таким чином, йому було відомо про наявність оскаржуваної ухвали ще в 2009 році, однак зазначені факти він не спростував.

Колегія погоджується з такими висновками.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми процесуального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик