РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2017 рокуСправа №451/715/17
Провадження № 2/451/376/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до суду із позовом звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якого просить визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,7696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім цього, просить визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,7889 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідо ОСОБА_4.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5.

Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, зокрема: - земельна ділянка площею 0,7696 га, що складається із двох земельних ділянок площами 0,3416 га та 0,4580 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали спадкодавцю ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та земельна ділянка загальною площею 0,7889 га, що складається із двох земельних ділянок площами 0,3419 га та 0,4470 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали спадкодавцю ОСОБА_5, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Також позивач зазначає, що фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавців та, маючи намір оформити свої права на спадкове майно, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності у неї належних правовстановлюючих документів, зокрема втрати одного із державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та видачі другого після смерті спадкодавця.

Відсутність у позивача правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Окрім цього наголосив, що нотаріус в усній формі відмовляється видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, по причині відсутності належних оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Позов просить задоволити.

Відповідач, надавши суду заяву із визнанням вимог, клопотала про розгляд справи за її відсутності (а.с.17).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Так, судом констатовано та не заперечено сторонами (ч.1 ст.61 ЦПК України), що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Оглядів Радехівського району ОСОБА_4 (а.с.8), був дідом ОСОБА_2 - позивача по справі (а.с.2,24) і, яка має намір успадкувати належні померлому земельні ділянки, визначені у державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що виданий уже після смерті особи (а.с.5).

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Оглядівської сільської ради Радехівського району №620 від 29.05.2017 року вбачається, що померлий ОСОБА_4 до дня смерті проживав із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (позивач) по АДРЕСА_1 (а.с.22).

Також, судом встановлено, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (а.с.7), належали відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого головою Радехівської районної ради 16.03.2000 року, дві земельні ділянки загальною площею 0,7889 га (а.с.6).

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до змісту частин 2, 3 статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 доводиться спадкодавцю ОСОБА_5 рідною донькою та проживала із спадкодавцем на момент смерті того (а.с.2,22).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За твердженням представника позивача, відсутність у спадкодавця належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, унеможливлює реалізацію майнових прав заявника, як спадкоємця за законом, у позасудовому порядку.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини визнання вимог відповідачем і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ст.174 ЦПК України).

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні позиції представника позивача, викладеної стороною у письмовому виді (а.с.19), вирішення питання про розподіл судових витрат, залишене судом без розгляду.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209-212,215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,7696 га, що складається із двох земельних ділянок площами 0,3416 га та 0,4580 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,7889 га, що складається із двох земельних ділянок площами 0,3419 га та 0,4470 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.