Справа № 487/1395/17
провадження у справі № 2/0285/1295/17
11 жовтня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув,
відповідач: не прибув,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В обґрунтування позову банк зазначає, що всупереч умов укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 кредитного договору від 25.06.2007 року (далі Кредитний договір), останній своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконував. У звязку з цим, станом на 1.02.2017 року у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість по кредиту, яка в складає 6957,34 доларів США, що за курсом 27,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 1.02.2017 року - складає 188 335,19 гривень, яку останній не погашає у добровільному порядку, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.
Представник позивач у судове засідання не прибув, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача у газеті «Урядовий курєр» в сумі 315,00 грн., справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
При укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобовязувався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобовязань пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.
Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим за даними обліку позивача станом на 1.02.2017 року у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість на загальну суму 50 050,76 доларів США в тому числі: заборгованість за кредитом 6 957,34 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 11 984,16 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 1 266,65 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 29 843,61 доларів США.
Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.4-16).
Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодеку, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідача останнім не оспорювалась, будь-яких клопотань на його спростування чи письмових заперечень відповідачем не заявлено.
Як вбачається із матеріалів справи, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним) та діями відповідача, який частково погасив кредит. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання Кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони мають виконуватися.
Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній, в свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, не сплатив відсотки за їх використання і станом на 23.09.2011 року має заборгованість за кредитом (тіло кредиту) сумі 6 957,34 доларів США, що за курсом 27,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 1.02.2017 року складає 188 335,19 гривень, яку просить стягнути позивач.
Разом із тим, згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.
Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року (№ 761/1617/15-ц) зазначив, що відповідно до змісту ст. 533 ЦК України заборгованість за договором в іноземній валюті підлягає стягненню в сумі, що еквівалентна офіційному курсу гривні на день ухвалення судом рішення.
Отже сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення.
Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту Національного Банку України офіційний курс гривні щодо долара США станом на 11.10.2017 року складає 26,58 грн.
Таким чином заборгованість відповідача становить 6 957,34 дол. США х 26,58 = 184 926 грн. 97 коп.
Невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.
На виконання вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610-612, 625, 627-629, 1054-1056-1 Цивільного кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Б. Сташків