Справа № 724/251/17
Провадження № 2/724/301/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря: Рижак П.С.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участютретіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ПАТ «Кредобанк», ВАТ «Ідея Банк» та ПАТ «А-Банк»про поділ спільного майна подружжя та боргових зобовязань -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Хотинському районному суді Чернівецької області перебуває справа запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4про поділ спільного майна подружжя та боргових зобовязань.

Ухвалою суду від 15.08.2017р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ПАТ «Кредобанк», ВАТ «Ідея Банк» та ПАТ «А-Банк».

В обґрунтування позову вказує на те, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стали проживати разом у дворогосподарстві батьків відповідача ОСОБА_4 по вул. Кульми Галкіна, 44 в с. Анадоли Хотинського району з 05.02.2006р. по листопад 2016р.

За час подружнього життя разом із чоловіком спільно придбали наступне рухоме майно:

1. кухонний набір - вартістю 2 500 гривень

2. пральну машину «ЛС» - вартістю 3 500 гривень

3. Бойлер «Сатурн» - вартістю 2 500 гривень

4. Газова пічка 4-х камфорна - вартістю 1 200 гривень

5. Холодильник - вартістю 1 400 гривень

6. мікрохвильова пічка «Сатурн» - вартістю 1 500 гривень

7. імпортний кольоровий телевізор «Самсунг» - 500 гривень

8. Посуд 30 шт. - вартістю 800 гривень

9. Сушка для одежі - вартістю 200 гривень

10. Одіяла тепле 2 шт. - вартістю 1 200 гривень

11. Постільна білизна двоспальне та полуторне - вартістю 800 гривень

12. тюль на одне вікно - вартістю 400 гривень

13. проведення та встановлення Інтернету - вартістю 1 840 гривень

14. золотий перстень - вартістю 1 100 гривень

15. свині 3 шт (по 60 кг) - 6 000 гривень

16. ваги електронні - вартістю 250 гривень

17. кран для мийки з шлангом - вартістю 800 гривень

18. тумба під телевізор - вартістю 300 гривень

Всього рухомого майна на суму 26 790 гривень, проте опис такого надати не може, так як відповідач відмовляє в добровільному переписі такого майна.

Крім цього в вересні - жовтні відповідач змусив ОСОБА_1 отримати в «Кредобанку» кредити а саме:29.09.2016 року в сумі 7 000 гривень,06.10.2016 року в сумі 7000 гривень,17.10.2016 року в сумі 5710 гривень; в ВАТ « Ідея Банк» в сумі 5 300 гривень, та в ПАТ « А БАНК» в сумі 500 гривень,дані грошові кошти відповідачем були використані на ремонт автомобіля НОМЕР_1, на погашення раніше отриманих кредитів, погашення боргових зобов'язань.

На даний час відповідно до довідок банківських установ у ОСОБА_1 наявна заборгованість по кредитам в сумі 38 366 гривень 69 копійок.

За таких обставин позивач вважає, що необхідно поділити і боргові зобов'язання, які існують перед банківськими установами.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд поділитирухоме майно набуте за час шлюбу подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яке знаходиться в дворогосподарстві по вул. Кузьми Галкіна, 44 в с. Анадоли Хотинського району Чернівецької області, виділивши ОСОБА_1, в рахунок 1/2 частки реально: пральну машину «ЛС», кухонний набір, болер «Сатурн», газову пічку 4-х камфорну, холодильник, мікрохвильову пічку, 2 одіяла теплих, постільну білизну 2- х спальну і полуторну;

- покласти обовязок солідарного боржника по кредитним договорам в Публічному Акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» СL2 -19250 від 29.09.2016 року в розмірі 8 951,24 гривні, СL2- 22150 від 17.10.2016 року в розмірі 7 168,65 грн., СL2-20252 від 06.10.2016 року розмірі 8 330,98 грн., ВАТ «Ідея Банк» С03.102.10827 в розмірі 5 648,16 гривень, та в ПАТ «А-Банк» по угоді № SАМАВWFС4 від 16.09.2016 року в розмірі 8 267,66 грн. на колишнє подружжя ОСОБА_4 як спільний борг з дружиною ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив наявність перерахованого позивачем рухомого майна, проти його вартості не заперечував, однак позовні вимоги не визнає, вказує, що все рухоме майно було придбано його матірю, окрім холодильника, який було придбано подружжям у кредит. Крім того, вказує, що заперечував щодо укладення дружиною вказаних кредитних договорів, оскільки неодноразово вже віддав її борги, однак ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, які витрачала на власні потреби. В подальшому відповідач неодноразово в судові засідання не зявлявся, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини не повідомив.

Представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про причини не повідомив.

Представник третьої особи ВАТ «Ідея Банк» в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду пояснення щодо позову, в яких зазначає, що саме позивач виступає позичальником за договором, вона одноособово несе перед банком зобовязання за його виконання. Зазначена обставина була їй відома з огляду на зміст п.5.7 Кредитного договору. При цьому звертає увагу суду, що твердження позивача, що кредитні кошти були використанні для потреб сімї, не підтвердженні жодними доказами. Крім того, якщо один з подружжя, який виконав зобовязання, що виникло з кредитного договору, має право предявити до іншого вимогу про відшкодування йому ? сплачених за кредитним договором коштів, натомість в прохальній частині позивач просить суд покласти на відповідача солідарний обовязок з виконання зобовязань за договором, стороною якого останній не виступає, не надаючи при цьому жодних доказів виконання умов договору зі своєї сторони.

Представник третьої особи ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини не повідомив.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, заслухавши пояснення сторін, судом враховується наступне.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Положеннями ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: кухонний набір - вартістю 1400,00 гривень (накладна від 17.09.2013р.); пральну машину «ЛС» - вартістю 3 500 гривень; Бойлер 80л - вартістю 1080 гривень (накладна №19 від 07.08.2013р.); Газова пічка 4-х камфорна - вартістю 1 200 гривень (накладна №23 від 28.05.2013р.); Холодильник - вартістю 1 400 гривень (накладна №23 від 28.05.2013р.); мікрохвильова пічка «Сатурн» - вартістю 1 500 гривень; імпортний кольоровий телевізор «Самсунг» - 500 гривень; Посуд 30 шт. - вартістю 800 гривень; Сушка для одежі - вартістю 200 гривень; Одіяла тепле 2 шт. - вартістю 1 200 гривень; Постільна білизна двоспальне та полуторне - вартістю 800 гривень; тюль на одне вікно - вартістю 400 гривень; проведення та встановлення Інтернету - вартістю 1 840 гривень; золотий перстень - вартістю 1 100 гривень; свині 3 шт (по 60 кг) - 6 000 гривень; ваги електронні - вартістю 250 гривень; кран для мийки з шлангом - вартістю 800 гривень (накладна №8 від 13.08.2016р.); тумба під телевізор - вартістю 300 гривень.

Вищезазначене підтверджується показами позивача, яка була допитана в якості свідка.

Крім того, згідно показів свідка ОСОБА_5, сторони перебуваючи у шлюбі придбали майно, однак чіткий перелік майна свідок ОСОБА_5 не зазначила, вказала лише те майно, яке памятає. Крім того, зі слів позивача свідку ОСОБА_5 відомо про здійснення ремонту автомобіля за кредитні кошти.

Судом враховується, що відповідач не заперечував наявність спірного майна та його набуття у період перебування в шлюбі з позивачкою, а також стосовно його вартості.

При цьому судом звертається увага, що відповідачем не підтверджено жодними доказами те, що спірне майно було придбано подружжям виключно за кошти матері відповідача.

Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, № 11 (далі Постанова) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови).

Враховуючи вищенаведене, суд виходить з того, що рухоме майно, а саме: кухонний набір - вартістю 1400,00 гривень; пральна машина «ЛС» - вартістю 3 500 гривень; Бойлер «Сатурн» - вартістю 1080,00 гривень; Газова пічка 4-х камфорна - вартістю 1 200 гривень; Холодильник - вартістю 1 400 гривень; мікрохвильова пічка «Сатурн» - вартістю 1 500 гривень; імпортний кольоровий телевізор «Самсунг» - 500 гривень; Посуд 30 шт. - вартістю 800 гривень; Сушка для одежі - вартістю 200 гривень; Одіяла тепле 2 шт. - вартістю 1 200 гривень; Постільна білизна двоспальне та полуторне - вартістю 800 гривень; тюль на одне вікно - вартістю 400 гривень; проведення та встановлення Інтернету - вартістю 1 840 гривень; золотий перстень - вартістю 1 100 гривень; свині 3 шт (по 60 кг) - 6 000 гривень; ваги електронні - вартістю 250 гривень; кран для мийки з шлангом - вартістю 800 гривень; тумба під телевізор - вартістю 300 гривень, придбано під час шлюбу, а, отже, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а тому є підстави для поділу зазначеного майна відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, в рівних частках.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем не запропоновано іншого поділу спільного майна подружжя, ніж зазначено в позовній заяві, а також не спростовано доводи позивача щодо можливого такого поділу, позовні вимоги в частині виділення в натурі позивачу в рахунок ? частки майна, а саме: пральну машину «ЛС», кухонний набір, бойлер «Сатурн», газову пічку 4-х камфорну, холодильник, мікрохвильову пічку, 2 одіяла теплих, постільну білизну 2- х спальну і полуторну підлягають задоволенню.

При здійснення поділу майна суд керується принципом рівності часток подружжя.

Зокрема судом враховується, що вартість кухонного набору згідно накладної від 17.09.2013р. становить 1400,00 грн., а не 2500,00 грн., вартість бойлеру «Сатурн» становить 1080,00 грн., а не 2500,00 грн. (а.с.69-72). За таких обставин позивач зазначив, що при здійсненні поділу майна слід враховувати вартість майна, яка вказана в накладних, оскільки під час підготовки позовної заяви були відсутні вищезазначені відомості, у звязку з чим вартість майна визначалась із розрахунку загальноприйнятих цін.

З приводу позовних вимог щодо обовязку солідарного боржника по кредитним договорам, судом враховується наступне.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Приймаючи вказане рішення суд приймає до уваги також висновок Верховного Суду України, який висловлений у Постанові від 20.02.2013 року у справі №163 цс 12, який в силу приписів, наведених в ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим в тому числі для усіх судів України, згідно якого, при вирішенні справ даної категорії суд має керуватись ст. 65 СК України, згідно якої при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Судом враховується, що позивачем не доведено факт використання кредитних коштів в інтересах сімї, а також те, що кредитні договори були укладені за згодою відповідача в тому числі в письмовій формі на укладення кредитних договорів. Навпаки, згідно пояснень відповідача, останній неодноразово звертався з проханням до позивачки не укладати будь-які договори позики чи кредитні.

Не знайшли підтвердження доводи позивачки, що отримані нею грошові кошти були витрачені на ремонт автомобіля НОМЕР_2 та на погашення раніше отриманих кредитів та боргів, оскільки не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях позивачки.

Позивачка стверджує, що на момент розгляду справи заборгованість по кредитним договорам становить 38366,69 грн., однак будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачкою повернуто кредитні кошти за рахунок власних коштів в матеріали справи не подано. Крім того, строк остаточного виконання зобовязання зі сплати кредитних коштів за договорами СL2 -19250 від 29.09.2016 року, СL2- 22150 від 17.10.2016 року, СL2-20252 від 06.10.2016 року не настав.

Судом враховується, що позивач та її представники наполягали в судовому засіданні саме на позовних вимогах, викладених в позовній заяві, зокрема щодо покладення обовязку солідарного боржника по кредитним договорам на подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1

У відповідності з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зокрема, при поділі спільної сумісної власності подружжя зобов'язання між подружжям не розподіляються, а враховуються. У випадку визнання за сторонами виконання обов'язку за кредитним договором в частках, суд фактично б втрутився у господарську діяльність банку та змінив умови договору, укладеного між позивачем та третьою особою.

Отже судом не встановлено жодної обставини, на які посилається позивач та його представник для задоволення позову, а вимога щодо покладення солідарного боржника з виконання зобовязань за кредитними договорами є не обґрунтованою, отже не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам (37,08%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-61, ст. 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участютретіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ПАТ «Кредобанк», ВАТ «Ідея Банк» та ПАТ «А-Банк»про поділ спільного майна подружжя та боргових зобовязань задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Головна-1), ? частки спільного майна подружжя, а саме: пральну машину «ЛС», кухонний набір, бойлер «Сатурн», газову пічку 4-х камфорну, холодильник, мікрохвильову пічку, 2 одіяла теплих, постільну білизну 2- х спальну і полуторну, загальною вартістю 12080,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4,18.07.1981р.н., зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, 07.06.1984р.н., зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Головна-1) судовий збір в розмірі 237,31 грн.

В решті частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 29.09.2017р.

Суддя: ОСОБА_6