Справа № 415/6749/16-ц
Провадження № 2/415/263/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретарів Бадаєвої А.Р., Нестеренка С.М.,

Кравченко О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в м. Лисичанську за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до Лисичанського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.06.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб було розірвано. За час шлюбу подружжя спільно виховувало та утримувало доньок - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 народилась за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 народилась за час шлюбу відповідачки з ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу з батьком позивачки, останній за домовленістю з ОСОБА_3 брав участь в утриманні доньки та добровільно сплачував кошти задля фінансового забезпечення її потреб. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_7, відповідачем був укладений шлюб з ОСОБА_2, за час якого у них народилась спільна донька ОСОБА_6. Після розірвання останнього шлюбу, колишнім подружжям було прийнято рішення, що спільна донька буде постійно проживати з матір'ю, а батько має право в будь-який час бачитись з дитиною і зобов'язаний брати участь у її утриманні та фінансово забезпечувати. Старша донька, яка проживала спільно з відповідачем, крім того ОСОБА_2 брав безпосередню учать в її вихованні та утриманні. Під час розірвання шлюбу проживала постійно у м. Харкові, де постійно навчається на денній формі навчання у Національному юридичному університеті імені ОСОБА_8, після розірвання шлюбу за домовленістю сторін повинна була отримувати кошти від матері та батька для її проживання. ОСОБА_2 добровільно виконуються взяті на себе обов'язки - фінансового забезпечення доньки. Крім того, ОСОБА_2 на даний момент надає фінансову допомогу старшій донці - ОСОБА_5

У липні 2016 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 суттєво погіршились стосунки, внаслідок чого остання припинила спілкуватися з донькою та брати участь у її утриманні. Відповідачкою постійно вживались недобросовісні заходи з метою морального впливу на дитину та вживали з метою вплинути на позивачку і змусили її припинити спілкування з ОСОБА_2, який за час шлюбу став для останньої названим батьком. У серпні 2016 року, коли настав час оплатити за проживання за наступний учбовий рік у гуртожитку Академії і позивачка звернулась до матері з проханням передати суму, яку ОСОБА_7 подарував позивачці 1000 доларів США, частину якої вона збиралась витратити на погашення суми за проживання у гуртожитку, відповідачка повідомила що витратила всю суму і погашення плати за проживання покладається повністю на плечі позивачки. Не маючи можливості погасити вказану суму за відсутності відповідних коштів, враховуючи що невчасна оплата є підставою для виселення з гуртожитку, позивачка змушена була звернутись до ОСОБА_2 з проханням оплатити вартість проживання, що він відповідно і зробив, запобігаючи примусовому виселенню позивачки та забезпечивши її подальше навчання.

У зв'язку з недостатністю коштів для погашення всіх витрат, пов'язаних з навчанням (харчування, витрати на поїзд, навчання, одяг тощо) позивачка вимушена була вдатись до періодичних заробіток, які суттєво ускладнювати процес навчання з причини проживання трудової діяльності у нічний час або у вихідні дні. Відповідні підробітки не мали офіційного характеру, і відповідно, не забезпечували покриття навіть половини витрат з якими зіштовхувалась у процесі навчання надавати кошти, які хоча б частково погашали витрати на харчування та проживання у гуртожитку, ОСОБА_3 відповідала категоричною відмовою і вказувала, що немає жодних зобов'язань пере старшою донькою, тим паче не має коштів для погашення її витрат. Вказані відмови не відповідають дійсності, оскільки відповідачка займається підприємницькою діяльністю, отримує регулярний прибуток та до моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та повішення стосунків з донькою, перераховувала та частково надавала кошти для її утримання. Не маючи можливості у досудовому порядку врегулювати вказані суперечності, позивачка повідомила ОСОБА_3 про свій намір звернутись до суду з позовом. На підставі вищевикладеного просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно та додаткові витрати у розмірі половини вартості за кожен рік проживання у гуртожитку, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 пояснила, що вона є студенткою 3-го курсу на денній формі навчання у Національному юридичному університеті імені ОСОБА_8 на бюджеті. Стипендію вона перестала отримувати з 2-го курсу через погане навчання. Іншого доходу не має. Ані батько, ані мати й матеріальної допомоги не надають. Мати не допомагає з травня 2016 року, а до батька вона за допомогою не зверталась, адже він виплачував їй аліменти до досягнення нею повноліття і на даний час проживає у РФ. Пояснила, що вона витрачає на гуртожиток 3600 гривень, на харчування приблизно в місяць 2000 гривень, на підручники приблизно 100 гривень, приблизно 1000 гривень на особисті нужди. Просила позов задовольнити в повному обсязі, вважає, що відповідачка має можливість надавати й матеріальну допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 надав суду аналогічні пояснення викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснила, що позов визнає частково, тому заперечує проти його повного задоволення. Вона проживає разом із іншою донькою в своєму житлі, аліменти ні на кого не сплачує, непрацездатних батьків на утриманні не має, працює приватним підприємцем, не хворіє на обліку у лікарів за станом здоров'я не перебуває. Доходів, які вона отримує не вистачить на її утримання та утримання іншої доньки, яка проживає разом із нею, та на сплату аліментів у розмірі, заявленому позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 надала суду пояснення аналогічні запереченням, просила суд позовні вимоги задовольнити частково.

Вислухавши позивача, відповідача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що згідно з довідкою, виданою Лисичанським міським управлінням юстиції Відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 та ОСОБА_9 26 липня 1997 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 398. Прізвище після реєстрації шлюбу її - ОСОБА_7.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганська область, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 554 від 28.09.2000 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали шлюб.

Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 липня 2016 року, шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області 05.12.2003р. під актовим № 808, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвано.

З свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 08.12.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася ОСОБА_5, батьком якої записаний ОСОБА_7, а матір'ю - ОСОБА_10, про що зроблено відповідний запис № 171.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася ОСОБА_5

Згідно з довідкою № 06-7520, наданою Національним юридичним університетом ім. Я.Мудрого, ОСОБА_5 є студенткою третього курсу 5 групи господарсько-правового факультету, яка була зарахована студенткою першого курсу наказом № 448-С від 11.08.2014 р. Строк навчання для здобуття ступеня «Бакалавр» складає 4 роки та закінчується у червні 2018 року.

Згідно з довідкою № 06-7782, наданою Національним юридичним університетом ім. Я.Мудрого, ОСОБА_5 є студенткою третього курсу 5 групи господарсько-правового факультету, яка була зарахована студенткою першого курсу наказом № 448-С від 11.08.2014 р. Строк навчання для здобуття ступеня «Бакалавр» складає 4 роки та закінчується у червні 2018 року. Станом на 11 квітня 2017 року вказана студентка склала заліково-екзаменаційну сесію за п'ятий семестр третього курсу, середній бал якої становить - 3,0.

Згідно з довідкою № 06-7783, наданою Національним юридичним університетом ім. Я.Мудрого, ОСОБА_5 є студенткою третього курсу 5 групи господарсько-правового факультету, яка була зарахована студенткою першого курсу наказом № 448-С від 11.08.2014 р. Форма навчання - бюджетна.

Отже, у позивача виникло право для звернення до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права.

Згідно з розпорядженням № 159 від 15.08.2016 року Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого «Про встановлення розміру плати за проживання в студентських гуртожитках», з 01 вересня 2016 року встановлено на 2016-2017 рр. плата за гуртожиток № 6 в розмірі 680,00 грн. в місяць за 1 ліжко-місце.

Згідно з довідкою № 1 від 24.11.2016 року, ОСОБА_5 дійсно мешкає у гуртожитку № 6 Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, 53, з 09.09.2014 р.

Згідно з квитанцією 0.0.631499670.1 ОСОБА_5 сплачено 3630,00 грн. призначення платежу: оплата за гуртожиток ОСОБА_5 № 6 Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого, що також підтверджується довідкою № 58 від 13.04.201 року Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Згідно з довідкою № 1298/12-09-13-01 від 16.02.2017 року, наданою Державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управлінням ДФС у Луганській області, ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю та зареєстрована в ДПІ у м. Лисичанську, як фізична особа - підприємець з 08.10.2017 року. Згідно з наданими деклараціями за період січень 2016 року - грудень 2016 року загальна сума доходу на місяць складає 4166,00 гривень.

Враховуючи те, що відповідач працює приватним підприємцем та має постійний дохід у розмірі 4166,00 гривень, суд вважає за доцільне стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі, а в частині від доходу відповідача, адже, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд враховуючи, що донька відповідача не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, іншого доходу не має, потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з навчанням, а відповідач не надає її у добровільному порядку, суд вважає, що у позивача виникло право на отримання аліментів на навчання.

Позивач в позовні заяві просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно та додаткові витрати у розмірі половини вартості за кожен рік проживання у гуртожитку, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (Правова позиція Верховного Суду України від 24.02.2016 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На підставі викладеного, суд приймає до уваги матеріальний стан відповідача, а саме: згідно з довідкою № 1298/12-09-13-01 від 16.02.2017 року, наданою Державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управлінням ДФС у Луганській області, ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю та зареєстрована в ДПІ у м. Лисичанську, як фізична особа - підприємець з 08.10.2017 року. Згідно з наданими деклараціями за період січень 2016 року - грудень 2016 року загальна сума доходу на місяць складає 4166,00 гривень.

Водночас, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для працюючих громадян складає на 2017 рік у період з 01.01.2017 року по 01.05.2017 року 1600,00 грн. Враховуючи також доводи відповідача про те, що дохід, який вона отримує, не вистачить на своє утримання та утримання неповнолітньої дитини, що проживає разом із нею згідно з довідкою, виданою 30.04.2017 року Центром надання адміністративних послуг у м. Лисичанську та на сплату аліментів на користь позивача у розмірі 3000 грн. щомісячно та додаткові витрати у розмірі половини вартості за кожен рік проживання у гуртожитку, заслуговують на увагу, оскільки викладені факти щодо її матеріального становищу та стану її здоров'я, знайшли своє підтвердження в суді.

З урахуванням положень ст. 141 СК України, яка передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Втім, позивач має батька, але до нього позовні вимоги не заявлені.

Задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що повнолітня донька відповідачки потребує від неї матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким відповідач не може надавати допомогу в розмірі заявленому в позовній заяві, з урахуванням витрат, які потрібні на утримання самого відповідача та її неповнолітньої дочки, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно.

Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-183, 184, 191, 199 СК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.н. НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючої приватним підприємцем, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 14.12.2016 року і до завершення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА