Справа № 202/6678/17
Провадження №2/202/2921/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2002 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 654, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав, що відносини між ним та відповідачем не склалися через різні погляди на життя, та відсутність порозуміння, втрату почуття поваги та любові. На момент подання позову шлюб носить формальний характер, між сторонами припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, у зв'язку з чим вважає, що спільне проживання та збереження сім'ї неможливе.

Позивач у судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви, поданої разом з позовом, просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Відповідно до заяви від 12.10.2017 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено актовий запис № 645, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. У зазначеному шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 78, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим повторно Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 25 квітня 2017 року, у якому батьками зазначено позивача та відповідача

Судом встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання спільної дитини відсутній.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні, втрата почуттів взаємної любові та поваги.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спір про місце проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 7, 10, 11, 15, 57, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 654, які мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар