Справа № 535/723/17
Провадження № 2/535/379/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Якименко Т.О.,

при секретарі Балала Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування особистого майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить витребувати майно: масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральну машину марки INDESIT, модель WISL 105х, трудову книжку, власником якого він являється, з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги обґрунтував тим, що починаючи з квітня 2014 року він почав проживати разом з відповідачкою у квартирі, що належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 та перевіз до вказаного житла належні йому вказані вище особисті речі, які були придбані ним до шлюбу. У травні 2015 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання, та він виїхав з її помешкання, залишивши там свої особості речі. На початку жовтня 2015 року йому стало відомо, що відповідачка переїхала на постійне проживання в смт Котельва Полтавської області, при цьому повідомивши, що майно повертати вона йому наміру не має. В зв'язку з наведеним, просить суд витребувати із чужого незаконного володіння відповідачки ОСОБА_2, належне йому майно в примусовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснив, що неодноразово намагався вирішити з позивачкою спірне питання про повернення речей добровільно, але під різними приводами вона уникала їх повернення, а в жовтні 2015 року вона повідомила йому, що цих речей в квартирі вже не має. Ключі від квартири віповідачки, він повернув їй в кінці травня 2015 року, тобто відразу, як вони припинили спільне проживання. Вважає, що спірне майно знаходиться у відповідачки, і вона не повертає його, оскільки користується ним сама. Та обставина, що стверджена актом обстження квартири ОСОБА_2 в м. Полтава від 22.08.2017 року, який відповідачка надала у судовому засіданні, про відсутність спірних речей, не мають значення, оскільки речі вона могда перевезти куди завгодно.

Відповідачка ОСОБА_2 у судові засідання не з'являлась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_2, адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позов не визнала повністю, пояснивши суду, що дійсно 24 травня 2015 року, після сварки позивач ОСОБА_1 забравши свої документи та особисті речі, виїхав з квартири відповідачки. На початку червня 2015 року, коли вона вийшла на прогулянку з дитиною, то побачила біля під'їзду вантажний автомобіль білого кольору, в якому були відчинені двері для завантаження речей. Через деякий час, коли вона повернулась до своєї квартири, то побачила відсутність спірного майна, а її мати, яка була присутня в цей час у неї в квартирі, пояснила, що їх забрав позивач. Відповідачка вважає цей позов ОСОБА_1 безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначив підставою свого звернення до суду - ст.387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, статтею 387 ЦК України передбачено, що способом цивільно-правового захисту права власності є право власника майна на його витребування із чужого незаконного володіння.

У розумінні ст.387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна: вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача, незаконність володіння відповідачем майном позивача, відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально - правових відносин щодо спірного майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим Октябрьським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ.

Сторонами не заперечувався факт, що вони почали спільне проживання у квітні 2014 року, коли позивач ОСОБА_1 переїхав у помешкання відповідачки за адресою: АДРЕСА_1.

Під час переїзду до вказаної вище квартири, позивачем були перевезені його особисті речі, а саме: масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральна машина марки INDESIT, модель WISL 105х, трудова книжка. Належність вказаних речей саме ОСОБА_1 на праві власності підтверджена в судовому засіданні письмовими доказами (розрахунковими квитанціями) та не заперечувалась сторонами по справі.

Сторони припинили спільне проживання у травні 2015 року, а шлюб між ними був розірваний 15 серпня 2017 року Котелевським районним судом Полтавської області.

У травні 2015 року позивач виїхав з квартири позивачки, віддавши їй ключі від помешкання, але звернувшись до суду з даним позовом, стверджує, що у квартирі залишились належні йому особисті речі, які він придбав до шлюбу з відповідачкою і які йому не повертає відповідачка.

Водночас, відповідачка ОСОБА_2 у своїх письмових запереченнях та її представник, заперечуючи проти позовних вимог, пояснили суду, що позивач вивіз всі належні йому речі з квартири відповідачки ОСОБА_2 на початку червня 2015 року.

Загалом вказані обставини підтвердили і свідки ОСОБА_4, який вказав, що був присутній у той час, коли позивач, разом з невідомим йому громадянином вивозив речі з квартири відповідачки та грузив їх в мікроавтобус білого кольору. Він бачив, що це була пральна машинка та телевізор.

Свідок ОСОБА_5 також пояснила в судовому засіданні, що на початку червня 2015 року, ОСОБА_1 забрав у її присутності,із квартири дочки ОСОБА_2, коли вона гостювала у неї в м. Полтава, всі належні йому особисті речі, в тому числі і спірне майно, і вивіз їх мікроавтобусом білого кольору. Пояснила також, що з липня 2015 року дочка проживає у неї в смт Котельва і спірних речей у її будинку, за адресою: АДРЕСА_3, також не має.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про виклик яких заявив клопотання позивач, пояснили, що їм відомо про те, що спірні речі були придбані позивачем до шлюбу з відповідачкою і знаходились у її квартирі під час спільного їх проживання. Після припинення сторонами спільного проживання про долю цих речей їм не відомо.

Крім того, відсутність спірних речей у квартирі відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 стверджена актом обстеження даної квартири від 22.08.2017 року, проведеного за участю сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді доводи позивача ОСОБА_1 про те, що спірне майном, а саме - масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральна машина марки INDESIT, модель WISL 105х, трудова книжка, на даний час фактично знаходиться у володінні відповідачки, оскільки за місцем реєстрації відповідачки за адресою: АДРЕСА_1, вказаних речей виявлено не було.

Конкретних пояснень по суті місцязнаходження спірного майна, в ході судового розгляду справи позивач не надав, а в більшості висловлював припущення та свої субєктивні міркування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище суд вважає, що позивач не довів своєї позовної вимоги, а саме: що спірне майно знаходиться у незаконному володнінні відповідачки ОСОБА_2, що є його основним обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Зважаючи на те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт знаходження належного йому майна на момент розгляду справи в суді у володінні відповідачки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог не підлягають і стягненню з відповідачки на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПУ України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати.

Представником відповідачки заявлено клопотання про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3434 грн. 40 коп.

На підтвердження вказаних витрат, представник відповідачка надала акт прийому-здачі наданих юридичних послуг від 20.09.2017 року та квитанцію від 20.09.2017 року видану адвокатом Сідько С.І. про отримання від відповідачки ОСОБА_2 коштів за надання юридичних послуг за угодою про надання правової допомоги від 31.08.2017 року в сумі 3434 грн. 40 коп. які слід стягти з позивача на користь відповідачки.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88,212-215 ЦПК України, ст. 386, 387 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування особистого майна з чужого незаконного володіння, відмовити повністю.

Судові витрати у вигляді судового збору позивачу не відшкодовуються.

Стягти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зарєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживаючого в АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_3, судові витрати на правову допомогу в сумі 3434 (три тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя