Справа № 199/2291/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNG0GK00002257, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 303000,00 гривень строком до 27.08.2037 року зі сплатою 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії та умовам договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором DNG0GK00002257 від 27.08.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалась солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором DNG0GK00002257 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 27.01.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 2124996,17 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 295915,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 595489,80 грн., заборгованість за комісією - 51743,94 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1080418,30 грн., а також штраф (фіксована частина) - 250,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 101178,39 гривень.

Оскільки на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов'язань ухиляються, тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором DNG0GK00002257 від 27.08.2007 року у сумі 2124996,17 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 гривень.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Гайворонський О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти позову заперечував та зазначив, що 12.01.2008 року відповідачем був проведений останній платіж за грудень 2007 року, таким чином з 29.01.2008 року у ОСОБА_2 виникло прострочення виплати за січень 2008 року і за визначенням пункту 7.1 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 120 днів - тобто 27 травня 2008 року, а останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати є 31.05.2008 року. Таким чином з 01.06.2008 року у банку виникло право вимоги про виконання зобов'язання, у тому числі і право звернення до суду стосовно стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 і саме з 01.06.2008 почала відраховуватись трирічна позовна давність. З позовом до суду позивач звернувся 26.03.2015 року, тобто через чотири роки, як сплинув строк звернення до суду - 02.06.2011 року, тому просив суд у задоволенні позову відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNG0GK00002257, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 303000,00 гривень строком до 27.08.2037 року зі сплатою 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії та умовам договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором DNG0GK00002257 від 27.08.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалась солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором DNG0GK00002257 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктом 7.1, 7.2, договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом всього часу дії договору в розмірі 4754,81 грн. з 21 до 28 числа кожного місяця з кінцевим терміном основного зобов'язання по 27.08.2037 року.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі 0.15 % від суми простроченого платежу, але не менше і гривні за день прострочки (п. 4.1).

ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 27.01.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором згідно з наданим позивачем розрахунком становить 2124996,17 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 295915,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 595489,80 грн., заборгованість за комісією - 51743,94 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1080418,30 грн., а також штраф (фіксована частина) - 250,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 101178,39 гривень.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526 , 530 , 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).

Згідно з пунктом 7.1 кредитного договору у разі порушення термінів оплати(зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів-Позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором відповідачем був проведений останній платіж за грудень 2007 року 12.01.2008 року, у січні відповідач не сплатив платіж за січень 2008 року, таким чином з 29.01.2008 року у ОСОБА_2 виникло прострочення виплати за січень 2008 року і за визначенням пункту 7.1 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 120 днів тобто 27 травня 2008 року, а останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати є 31.05.2008 року. Таким чином з 01.06.2008 року у банку виникло право вимоги про виконання зобов'язання, у тому числі і право звернення до суду стосовно стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 і саме з 01.06.2008 почала відраховуватись трирічна позовна давність.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За клопотанням відповідачки ОСОБА_3 була проведена судова почеркознавча експертиза, стосовно належності їй підпису в договорі поруки №SAMDN8432 від 27.08.2007 року, зробленого від імені ОСОБА_3. За висновком експерта №1176-16 від 07.06.2016 року підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Поручитель» в договорі поруки №SAMDN8432 від 27.08.2007 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису, тому, відповідно до ст. 638 ЦК України, в частині позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу, як з поручителя, суд вважає відмовити.

Враховуючи, що відповідач не повернув відповідачу суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі, то з 02.06.2008 року у банку виникло право вимоги про виконання зобов'язання, у тому числі і право звернення до суду стосовно стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 за кредитним договором №SAMDN8432 від 27.08.2007 року, однак звернувшись до суду із позовом лише 26.03.2015 року банк пропустив загальний трирічний строк позовної давності.

Після зміни строку виконання зобов'язання на 31 травня 2008 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 7.1. договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 31 травня 2008 року не підлягали виконанню.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача лише у межах строку позовної давності.

Дана правова позиція викладені у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.12.2015 року №6-249цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 266, 267, 626, 638, 639, 640, 634, 1054, 526, 1046, 1049, 1050, 1054, 1055, суд,-

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи,- яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя