АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1522/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1998/17Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2017 року шлюб, зареєстрований 20.12.1991 року у Комсомольському відділі ЗАГС, актовий запис за №474 між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 20.12.1991 року, сторони перебувають в зареєстрованому з 20.12.1991 року (актовий запис за №474).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внаслідок припинення шлюбних відносин з липня 2015 року, погіршення стосунків між сторонами та неможливістю збереження сім'ї для подальшого сумісного життя, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відчуття втрачені внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. При цьому, суд врахував категоричне небажання позивача відновлювати подружні стосунки, відсутність будь-яких дій зі сторони відповідача, які б могли свідчити про реальність її наміри зберегти сім'ю, на підставі чого питання про надання строку для примирення не обговорював.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Вірно встановивши обставини по справі та зазначивши причини припинення сімейних відносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, врахувавши тривалу відсутність між сторонами подружнього життя внаслідок окремого проживання, не бажання позивача відновлювати сімейні стосунки, які фактично два роки існують лише формально та законодавчо закріпленого принципу не можливості примушення чоловіка чи дружини до збереження шлюбу, що є порушенням права на особисту свободу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які-б свідчили про дії відповідача, спрямовані на збереження сімї та реальне відновлення подружніх відносин. Зокрема, заперечуючи позовні вимоги, остання наполягала лише на зазначенні в судовому рішенні дійсної причини припинення подружніх відносин та уточнення дати їх припинення, не погоджуючись з зазначеними в тексті позовної заяви причинами розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на обставини, які-б спростували висновки суду першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі мається лише одне посилання на передчасність висновку суду щодо неможливості збереження шлюбу, натомість будь-яких мотивованих заперечень з приводу неправильності чи передчасності такого висновку, апелянт не наводить.

Крім того, колегією суддів взято до уваги слушне зауваження місцевого суду з приводу того, що сама справа тривалий час знаходилась в провадження суду, а відтак сторони мали достатньо часу для вирішення питання про примирення чи здійснення будь-яких інших дій, спрямованих на відновлення їх подружнього життя.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, ч.1 п.1 ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

З оригіналом згідно.

Судді :