Справа № 428/7883/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Сєвєродонецька міська рада Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Сєвєродонецька міська рада Луганської області, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати заявника - ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4. Спадкоємцем майна померлої за законом є заявник - ОСОБА_1. Заявник постійно проживала зі своєю матір'ю з листопада 2007 року до дня її смерті та доглядала за нею, а отже прийняла спадщину після неї.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги по заяві підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві. Додатково пояснила, що після смерті її батька у м. Новодружеськ вона та її сестра приблизно в 2009 році забрали свою мати та проживали з нею за адресою: АДРЕСА_1. Мати потребувала догляду, так як дуже хворіла.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення вимог по заяві. З заявою про прийняття спадщини після смерті матері вона не зверталася, спадщину приймати не бажає.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Сєвєродонецької міської ради Луганської області присутній не був, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що після смерті батька заявника ОСОБА_1 в м. Новодружеську, заявник перевезла свою мати для проживання за адресою: АДРЕСА_5. Заявник та її мати більше ніж півроку проживали за цієї адресою до часу смерті матері, при цьому мати хворіла на рак. Вона, ОСОБА_4, є медичним працівником та майже кожного дня робила за вищевказаною адресою знеболювальні уколи матері заявника до часу її смерті.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона приблизно з 1997 року проживає за адресою: АДРЕСА_6, тобто вона вже тривалий час є сусідкою заявника ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_2. Після смерті батька ОСОБА_1, вона та її сестра забрали свою мати для проживання за адресою: АДРЕСА_5, і доглядали за нею у зв'язку із хворобою. Заявник жила з матір'ю до часу смерті матері, про що їй, ОСОБА_5, відомо внаслідок близького сусідства з квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2001 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, була зареєстрована з 05.03.1989 року в квартирі за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 18 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що складено відповідний актовий запис № 227.

Згідно із копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 27.06.2017 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим А.Е., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3, з 01 вересня 2009 року до часу її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, достовірно підтверджується показаннями свідків, які є послідовними та не суперечать один одному. Зокрема свідок ОСОБА_5 не змогла назвати точну тривалість проживання заявника та спадкодавця разом, в той час як свідок ОСОБА_4 визначила таку тривалість приблизно у півроку.

При цьому, на думку суду, поняття «постійне проживання» не слід розуміти обмежено. Спадкоємець вважається таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний час до настання смерті спадкодавця він почав проживати із спадкодавцем в одному приміщенні. З урахуванням конкретних обставин цієї справи, мети проживання спадкоємця із спадкодавцем, якою був догляд за хворим спадкодавцем, суд вважає достатнім для визнання факту постійного проживання заявника із спадкодавцем період протягом півроку до дня смерті спадкодавця.

Отже, ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем підлягає задоволенню.

Вказувати тривалість проживання в резолютивній частині рішення суд не вважає за необхідне, адже юридичне значення має не тривалість проживання спадкоємця із спадкодавцем, а факт постійного проживання саме на день смерті спадкодавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи ОСОБА_2, Сєвєродонецька міська рада Луганської області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_7, станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін