Справа № 738/1116/17
№ провадження 2/738/454/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi
в складi головуючого судді Парфененко О.Я.
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1
відповідачаОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно укладеного договору б/н від 11 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору внаслідок чого станом на 30 червня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 49904,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, просить здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував вірність розрахунку заборгованості, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову..

Заслухавши відповідача, дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов не пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви від 11 жовтня 2010 року, умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» надало позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на залишок заборгованості (а.с. 7-32).

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_3 порушував зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість відповідача станом на 30 червня 2017 року складає 49904,36 грн., в тому числі: 3197,12 грн. заборгованість за кредитом, 40354,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2352,59 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).

Під час розгляду справи у суді відповідач зазначив, що не погоджується із розрахунком заборгованості в частині визначення позивачем заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 40354,65 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3500,00 грн., а також зазначав, що останній платіж за кредитним договором ним було здійснено 25 березня 2014 року. На підтвердження своїх заперечень відповідач посилався на Виписку по картці/рахунку від 10 серпня 2017 року, яку отримав у позивача (а.с. 58-89).

Дослідженням Розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 4-6) в порівнянні з Випискою по картці/рахунку № 676889 від 10 серпня 2017 року, наданого відповідачем (а.с. 58-89) встановлено, що у цих документах відображено здійснення операції стосовно надходження коштів на рахунок, зокрема остажніх платежів:

-03-04 квітня 2014 року у сумі 71,05 грн., яка згідно з Розрахунком, наданим позивачем зазначена у графі «сума погашення за наданим кредитом», а згідно з Випискою по картці/рахунку зазначено деталі операції 03 квітня 2014 року у сумі 51,00 грн. «Направление кредитные карты и зарплатные пректы. Выплата с копилки тела вклада. Снятие средств по счету. Пополнение карточного счета», у сумі 20,00 грн. - «Приват24: Перевод на карту Приватбанка. Перевод личныхсредств. Пла-щик ОСОБА_4. Пополнение карточного счета», 04 квітня 2014 року у сумі 0,05 грн. «Выплата с копилки процентов по вкладу. Выплата процентов по счету. Пополнение карточного счета»;

-10 листопада 2014 року у сумі 200,00 грн., яка згідно з Розрахунком, наданим позивачем зазначена у графі «сума погашення за наданим кредитом», а згідно з Випискою по картці/рахунку зазначено деталі операції «кредитная часть Р2Р перевода».

Позивач проігнорував запит суду стосовно надання доказів сплати відповідачем коштів у сумі 200,00 грн. 10 листопада 2014 року та стосовно розяснення розрахунку заборгованості відповідача, підстав здійснення руху коштів (операції) у сумі 200,00 грн. 10 листопада 2014 року та про повідомлення підстав нарахування комісії та пені в сумі 3500,00 грн. та відповідних доказів не надав.

Згідно з листом №3375, який надійшов до суду 08 вересня 2017 року від позивача як відповідь на запит суду стосовно надання доказів, представник позивача повідомив суд про неможливість надання окремого розрахунку заборгованості відповідача з пені та надав виписку по кредитному рахунку клієнта, дослідженням якої встановлено, що у цьому документі відображені відомості про операції за рахунком відповідача за період з 01 січня 1999 року по 05 вересня 2017 року із зазначенням операцій станом на 31 грудня 2012 року(а.с. 93-104).

За таких обставин, заборгованість відповідача станом на 30 червня 2017 року складає 46404,36 грн., в тому числі: 3197,12 грн. заборгованість за кредитом, 40354,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2352,59 грн. штраф (процентна складова)

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, кредитний договір між позивачем та відповідачем було укладено 11 жовтня 2010 року, доказів стосовно строку дії кредитної картки позивачем не надано, останній платіж у погашення заборгованості за кредитним зобовязанням відповідачем був здійснений 03 квітня 2014 року, а з позовними вимогами до ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду - 20 липня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не заявив клопотання щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин.

Позивач продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобовязання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитній картці, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права.

Відповідач просив суд застосувати до спірних правовідносин сплив позовної давності і за цих підстав відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку з пропуском банком строку позовної давності на звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 257, 260, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Я. Парфененко