Справа № 359/2078/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/4237/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 05.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю в певний період ,-

встановила:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на таке.

Вона та відповідач є рідними дітьми ОСОБА_4, який помер 20 березня 2005 року та ОСОБА_5 померлої 25 липня 2007 року.

Після смерті батька позивач не подавала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що має право на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Пушкіна, 24 в с. Проліски, Бориспільського району Київської області, власником і спадкодавцем якої був її батько ОСОБА_4

На думку позивача, вона прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом із батьком в одному будинку, жила однією сімєю, мала спільний сімейний бюджет з якого сплачували послуги на утримання домоволодіння, вели спільне господарство, обробляли землю, утримували домашніх тварин та займались бджільництвом.

Від спадкового майна у вигляді земельної ділянки, що належала батькові, ОСОБА_2 ніколи не відмовлялась, постійно користувалась та доглядала за нею як за життя батьків так і після їх смерті, аж до осені 2012 року, коли брат почав чинити перешкоди в користуванні і виник спір та розпочались судові процеси.

Враховуючи викладене, позивач просила суд встановити факт спільного проживання її разом з батьком ОСОБА_4 по вул. Пушкіна, 24 в с. Проліски Бориспільського району Київської області з 1995 року по час смерті 20 березня 2005 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони є рідними дітьми ОСОБА_4, який помер 20 березня 2005 року та ОСОБА_5 померлої 25 липня 2007 року.

Після смерті ОСОБА_4 Бориспільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_5, про прийняття спадщини. Діти померлого - сторони по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7JI. не подали відповідних заяв до нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_5 Бориспільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за заявою відповідача ОСОБА_3 про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері, подавши відповідну заяву в Бориспільську районну державну нотаріальну контору.

Ці обставини підтверджені матеріалами справи і сторонами не оспорюються.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту постійного проживання позивача разом із батьком ОСОБА_4 по вул. Пушкіна, 24 в с. Проліски Бориспільського району Київської області з 1995 року по час смерті 20 березня 2005 року.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до даних паспорта позивача ОСОБА_2, з 12 травня 2000 року місце її постійного проживання зареєстровано за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 корпус А, квартира 3.

З реєстраційного обліку в с. Проліски по вул. Пушкіна, 24, вона була знята в 1995 році, прописавшись в с. Проців, а потім в 2000 році була зареєстрована вже за фактичним місцем проживання, про що свідчить копія паспорту позивача (а.с.45-46).

Відповідно до довідки Щасливської сільради Бориспілського району Київської області № 22 від 18 березня 2016 року, що видана чоловікові позивача ОСОБА_8, його родина з 1995 року проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2; на час проведення реконструкції цього житла з 2003 по грудень 2006 року родина ОСОБА_8 проживала у батьків ОСОБА_9 за адресою с. Проліски, вул. Пушкіна, 24 (а.с.70)

Матеріали справи не містять даних, що інформація про постійне місце проживання позивача за адресою с. Проліски, вул. Пушкіна, 24 в період з 1995 по 2006 рік підтверджується даними погосподарських книг с. Проліски, реєстраційним записом у паспорті позивача або у будинковій книзі, або беззаперечними і однозначними показаннями свідків.

Копії квитанції про оплату комунальних послуг за адресою проживання батьків від імені позивача ОСОБА_8 не є документами, які свідчить про те, що позивач спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтовано виходив із встановлених обставин справи та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову у зв»язку з його недоведеністю.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення оскільки вони не відповідають вказаним вище вимогам закону.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :