Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2690/17
Провадження №: 2/332/1146/17
Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
При секретарі: Фурдак В.Й.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та звільнення майна з під арешту.
У вересні 2017 року ОСОБА_1 вирішив продати належну його квартиру, але йому стало відомо, що на квартиру на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 21.07.2010 року по справі №2-2351/10 був накладений арешт, зареєстрований 05.08.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. В запису про обтяження як власник квартири зазначений ОСОБА_2 (далі -відповідач).
При цьому, відповідач ніколи не був власником квартири, на яку накладено арешт.
Виходячи з цього позивач просить усунути перешкоди у праві власності та зняти арешт з квартири.
Представник позивача в судове засідання не з*явився, про слухання справи повідомлений, звернувся до суду з заявою в якій просить розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з*явився, про слухання справи повідомлений, заяви про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило . Судом прийняте рішення про заочний розгляд справи на підставі ст.. 224 ЦПК України.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У вересні 2017 року ОСОБА_1 вирішив продати належну його квартиру, але йому стало відомо, що на квартиру на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 21.07.2010 року по справі №2-2351/10 був накладений арешт, зареєстрований 05.08.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. В запису про обтяження як власник квартири зазначений ОСОБА_2 (а.с.11)
При цьому, відповідач ніколи не був власником квартири, на яку накладено арешт.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, в силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Арешт нерухомого майна створює для позивача, як власника, перепони щодо розпорядження квартирою на власний розсуд, що порушує право власності.
Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє квартирою АДРЕСА_1. Також суд вважає, що запис про наявність арешту в базі даних Єдиного реєстру заборон відчуджень об*єктів нерухомого майна обмежує право власника - ОСОБА_1 розпорядитись цим майном, а законних підстав для збереження указаного арешту нічим не мотивоване.
Керуючись ст.ст. 208,209, 224,226,228 ЦПК України , суд
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.В. Марченко