РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2017 рокуСправа №451/438/17
Провадження № 2/451/286/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Лопатинська селищна рада Радехівського району Львівської області про визнання рішення про відмову в наданні земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить визнати недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лопатинської селищної ради за межами населеного пункту.

В обґрунтування позову посилається на те, що на початку жовтня 2016 року звернулася із заявою до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства. На її звернення Лопатинська селищна рада листом від 19.10.2016р. повідомила позивача, що не заперечує щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, однак у зв'язку із тим, що вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, тому вирішення даного питання відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

В порядку статті 118 Земельного кодексу України позивач звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у її власність.

Рішенням №К-17990/0-596/6-17 від 27.01.2017 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у зв'язку тим, що запропонована нею земельна ділянка знаходиться на сільськогосподарських угіддях-сіножаті, які передбачені для сінокосіння та випасання худоби.

Позивач не погоджується із рішенням Головного управління Держгеокадастру, оскільки вважає, що таке не відповідає вимогам чинного законодавста, а відтак звертається до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги уточнив, зокрема просить рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, визнати незаконним. В решті позовні вимоги підтримав. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надавши 14.07.2017 року в адресу суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що даний спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому слід закрити провадження у справі (а.с.35-36).

Представник третьої особи також не з'явився в судове засідання, надавши в адресу суду лист, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника Лопатинської селищної ради (а.с.45).

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що позивач звернулася із заявою до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства. На її звернення Лопатинська селищна рада листом від 19.10.2016р. повідомила позивача, що не заперечує щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, однак відповідно до Земельного кодексу України землями запасу за межами населеного пункту розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Львівській області. Для отримання дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства рекомендувала звернутися із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, до якого додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.7)

Також, із листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 27.01.2017 року визначається, що позивачу відмовлено і наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав знаходження цієї земельної ділянки на сільськогосподарському угідді - сіножаті, яка передбачено для сінокосіння та випасання худоби (а.с.8).

Із повідомлення Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №421 від 01.09.2017 року вбачається, що на території Лопатинської селищної ради відповідно до державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6-зем обліковано землі резервного фонду (сінокоси, пасовища за межами населеного пункту) загальною площею 162,0198 га. Земельна ділянка, яка запропонована позивачем до відведення розташована за межами населеного пункту смт.Лопатин та відноситься до земель запасу Лопатинської селищної ради (сільськогосподарські угіддя - сінокоси). Загальна площа даного земельного масиву становить 9,7 га (а.с.45).

Твердження відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі не заслуговують на увагу, з наступного.

Так, як вбачається із рекомендацій, викладених у п.7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 22 Земельного кодексу України визначається, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Серед іншого, до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із ч.1 ст.23 ЗК України землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Із змісту частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. При цьому передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно із ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вищевказаної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, визнати незаконним.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області за межами населеного пункту.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м.Львів, вул.Чорновола,4) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 640 гривень понесених нею судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.