У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення часток у спільному майні подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на майно за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником - ОСОБА_6, на рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у період з 14 вересня 2009 року до 12 грудня 2016 року вона з ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу 21 грудня 2012 року вони за спільні грошові кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, в якій проживають.

Зазначала, що у квітні 2016 року вона звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на реєстрацію у зазначеній квартирі, однак відповідач відмовив, заявивши, що вважає себе одноосібним власником квартири.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визначити за нею і відповідачем право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частці за кожним.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана ним за грошові кошти, отримані ним за договором позики від 25 листопада 2012 року, укладеним з ОСОБА_7, та від продажу квартири АДРЕСА_2, яка була придбана ним 6 грудня 2012 року за особисті заощадження та не була об'єктом права спільної сумісної власності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2017 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 10 травня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частці кожному у квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 48,70 кв. м.

Узадоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_6, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, і задовольнити його зустрічний позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 57, 60, 61, 63, ч. 2 ст. 65 СК України, ст. ст. 357, 368 ЦК України, дійшли до правильного висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, оскільки згідно із нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 від 6 грудня 2012 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладено в інтересах сім'ї, а в нотаріально посвідченій заяві від 21 грудня 2012 року зазначено про надання нею згоди на купівлю квартири АДРЕСА_1 за спільні грошові кошти, після чого квартира належатиме їм на праві спільної сумісної власності.

При цьому ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо набуття спірної квартири за особисті грошові кошти, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Отже, ОСОБА_5 не спростував закріплену в ст. 60 СК України презумпцію спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу, і не довів, що купив спірну квартиру лише за власні кошти.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик