Провадження № 22-ц/780/4342/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 05.10.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку, площею 0,1 га, з кадастровим номером :02:002:5352, яка розташована на території Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, шляхом перенесення її самовільно встановленого паркану за межі земельної ділянки, належній позивачу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану майнову шкоду у розмірі 3 000 грн. та витрати по сплаті судового збору - 551,20 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., а також щодо його зобовязання встановити межові знаки земельної ділянки, яка належить відповідачу і межує з ділянкою позивача, - відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивач подав суду акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, акт земельної комісії від 09 червня 2015 року, з яких вбачається, що земельна ділянка огорожена парканом.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт від 30 жовтня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Земсервіс груп» було виконано наступні роботи: винос земельної ділянки в натуру ( на місцевості ) з встановленням межових знаків в адміністративних межах Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Вартість робіт ( послуг без ПДВ ) становить 2 000 грн.

Витрати на оплату виїзду бригади геодезистів, які не були допущені до виконання робіт відповідачем з групою осіб, склала 1 000 грн.

Позивач наголошує, що своїми діями відповідач завдала йому значної моральної шкоди тим, що порушила ритм його життя, проте доказів на підтвердження понесеної ним моральної шкоди суду не надав.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення частково позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивачу, на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки від 17 червня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, належить земельна ділянка з кадастровим :02:002:5352, яка розташована на території Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ( а.с. 45-46 ).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт ( надання послуг ) від 30 жовтня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Земсервіс груп» було виконано наступні роботи: винос земельної ділянки в натуру ( на місцевості ) з встановленням межових знаків в адміністративних межах Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Вартість послуг без ПДВ становить 2000 грн. ( а.с. 7 ).

Витрати на оплату виїзду бригади геодезистів, які не були допущені до виконання робіт ОСОБА_2 з групою осіб, склала 1 000 грн.

У період з 01 травня 2015 року по 10 червня 2016 року на земельній ділянці позивача, ОСОБА_2 встановлена огорожа, довжиною 44,38 м., яка перешкоджає ОСОБА_3 користуватися належною на праві власності земельною ділянкою, площею 0,1 га ( а.с. 6, 65, 163, 164 ).

При цьому, відповідачем знищені межові знаки, які були встановлені у 2014 році.

Відповідно, ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 3 000 грн., розмір якої відповідачем у судовому засіданні не спростований.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 391, 1166 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову на підставі зазначених доказів по справі, віднесених судом до числа належних та допустимих відповідно до положень ст.ст. 58-59 ЦПК України.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 106, 107 ЗК України, ст. 131 ЦПК України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами по справі.

Тим паче, ОСОБА_2 під час розгляду справи в судовому засіданні апеляційного суду визнала той факт, що вона є власником зазначеного паркану, розташованого на земельній ділянці позивача, в межах своє земельної ділянки.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що судом в рішенні неправильно викладені вимоги позивача, спірна земельна ділянка не є ріллею та те, що вона розташована тільки на території Крюківщинської сільської ради не відповідає дійсності, не доведене самовільне використання її відповідачем по справі, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 30 жовтня 2014 року не відповідає вимогам ст.ст. 106, 107 ЗК України та Інструкції про встановлення ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості ) та їх закріплення межовими знаками, зазначений акт суперечить акту виносу меж в натурі та передачі на зберігання межових знаків складеному 07 жовтня 2014 року по фермерському господарству «Новак», акт земельної комісії Крюківщинської сільської ради від 09 червня 2015 року не відповідає дійсності, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного також не спростовують висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог у задоволеній їх частині і не є підставою, в силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

Не свідчить про обгрунтованість апеляційних вимог і твердження апелянта про те, що суд не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, відхиливши клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості підготуватися до розгляду справи, оскільки ним, з точки зору суду другої інстанції, надані законом процесуальні права були використанні в повній мірі при апеляційному розгляді.

Зокрема, у справі приймав участь представник апелянта ОСОБА_4, який суду апеляційної інстанції заявив лише клопотання

про долучення до матеріалів справи листа прокурора Києво-Святошинської прокуратури від 28 липня 2017 року ( а.с. 165, 166 ), зміст якого, з точки зору суду другої інстанції, не спростовує висновок місцевого суду про обгрунтованість задоволених позовних вимог ОСОБА_3.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заявлених вимог апелянтом, по суті, не оскаржується і суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для його зміни чи скасування у відповідності до положень ст.ст. 303, 308 ЦПК України, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процессуального права, зокрема, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 152 ЗК України.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.О. Фінагєєв

ОСОБА_5