АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1366/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2036/17Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

За участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися та користуватися власністю.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, який уточнила 07 березня 2017 року, та просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном 1/6 частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходяться по вул. Горького, 44 в м. Зіньків, Зіньківського району, Полтавської області, шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_4 права користування 1/6 частки цього житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та зобовязати Зіньківську міську раду зняти ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року у звязку з уточненням позовних вимог Зіньківську міську раду Полтавської області залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Зіньківської міської ради Полтавської області відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, позов ОСОБА_2 задовольнити повністю. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 червня 2016 року позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 належить по 1/6 частці житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. Горького, 44 в м. Зінькові Зіньківського району Полтавської області, де зареєстроване місце їх проживання.

З серпня 2015 року відповідач ОСОБА_4 у спірному житловому будинку не проживає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення співвласника домоволодіння ОСОБА_4 права користування 1/6 часткою спільного майна та зняття його з реєстрації у спільному житловому будинку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з безпідставності заявлених позовних вимог, з чим погоджується і судова колегія.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право на судовий захист у разі порушення, невизнання або оспорювання її особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи свої вимоги чиненням відповідачем перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, позивач не довела суду ані фактичних, ані правових підстав застосування обраного способу захисту обмеження прав іншого співвласника щодо спірного майна.

За нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом права власності (ст. 317 ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.ст. 358, 364 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

По справі встановлено та не заперечується апелянтом, що порядок володіння та користування спільним майном відповідно до належних кожному з них часток у праві спільної часткової власності сторонами не встановлено, спірне майно у натурі між ними не поділене, тому твердження сторони позивача про порушення її прав реєстрацією місця проживання відповідача у спільному житловому будинку є надуманими та безпідставними.

Факт не проживання відповідача у спірному житловому будинку на зміст права спільної часткової власності не впливає, не тягне порушення прав позивача та не є підставою позбавлення особи однієї із складових права власності права користування спільним майном.

Норми ст.ст. 72, 156, 157 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються.

Способи захисту прав співвласника у разі неможливості виділу у натурі частки із спільного майна та неможливості спільного володіння і користування майном, у тому числі внаслідок виниклих між сторонами особистих неприязнених стосунків та вчинення відповідачем протиправних дій стосовно позивача, на що також посилається в апеляційній скарзі представник позивача, визначено нормами ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ст. 365 ЦК України, які в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦК України) не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Встановивши повно та об'єктивно фактичні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин сторін та нормами права, які їх регулюють, та дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача права користування спірним житловим будинком та відповідно, відсутність передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» підстав зняття з реєстрації місця проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги представника позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваного рішення судом невірно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим та підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавськох області ОСОБА_1