АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

04 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва МазурикО.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не відповідності вимогам ч. 2 ст. 297 ЦПК України, а саме апелянтом не сплачено судовий збір.

Зазначена ухвала отримана представником апелянта ОСОБА_3 27 вересня 2017 року.

На виконання ухвали суду 28 вересня 2017 року ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_2, направив на адресу Апеляційного суду м. Києва клопотання про звільнення від сплати судового збору. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 має тяжкий майновий стан, оскільки безробітний, а тому сума судового збору у розмірі 4398,17 грн. для нього є не підйомною, просив звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 82 ЦПК України.

Вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим належних доказів на підтвердження того, що апелянт майновий стан апелянта перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі до клопотання про звільнення від сплати судового збору представником ОСОБА_3 не долучено.

Крім цього, слід зазначити, що як вбачається зі змісту позовної заяви, спір між сторонами виник з приводу неповернення коштів, які були отримані ОСОБА_2 у власність, відповідно до умов кредитного договору.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, коли вказані в ухвалі недоліки не усунуті в зазначений строк, апеляційна скарга вважається такою, що не оформлена відповідно до вимог встановлених ч. 2 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, повернення позовної заяви не є обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 761/33537/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10638/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.