Справа № 368/1084/17
провадження № 2/368/515/17
Рішення
Іменем України
"26" вересня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.
при секретарі Гребеневич А.І.
з участю представника районної ради Корнієнка Р.Р.
з участю представника газети Владімірова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької районної державної адміністрації, Кагарлицької районної ради, редакції газети «Вісник Кагарличчини», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:
позивач просить суд зобов`язати Кагарлицьку районну державну адміністрацію та Кагарлицьку районну раду внести ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в книгу кількістю 1000 примірників до списку осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що міститься на сторінках з 61 по 92 в книзі - спогад «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» в розділі «Навіки в пам`яті народній будуть їхні імена. Ліквідатори: героїчні постаті Кагарлицького краю» згідно рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 29.09.2016 р., що оформлене протоколом №187 від 29.09.2016 р., судові витрати стягнути в рівних частках з Кагарлицької районної державної адміністрації та Кагарлицької районної ради, посилаючись на те, що до 30 роковин аварії на ЧАЕС в 2016 році з метою вшанування ліквідаторів Кагарлицького району було видано книгу - спогад під назвою «Дзвони Чорнобиля чутно й донині».
На першій сторінці вказаної книги зазначено, що видавниками є Кагарлицька районна державна адміністрація та Кагарлицька районна рада.
3 61 по 92 сторінку книги в розділі «Навіки в пам`яті народній будуть їхні імена. Ліквідатори: героїчні постаті Кагарлицького краю» міститься список осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Проте, у вказаному списку відсутній безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ліквідатор, голова Чорнобильської громадської організації Тузенко Іван Сергійович.
Крім того, він як голова громадської організації «Спілка інвалідів Чорнобиля Кагарлицького району Київської області» був одним із ініціаторів та входив до групи, яка займалась підготовкою та видання книги. Але, з незрозумілих причин не був внесений до списку робочої групи по підготовці книги.
Він вважає, що видаючи вказану книгу, яка має велике суспільно-політичне значення на території Кагарлицького району Київської області та й не тільки, видавники в особі Кагарлицької районної державної адміністрації та Кагарлицької районної ради мали внести його до списку осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
В 1987 році він працював водієм у в Кагарлицькому АТП-11032, яке в подальшому було перейменовано в Автопідприємство 23255, а в подальшому Кагарлицьке АТП-13255, що підтверджується його трудовою книжкою.
У січні 1987 року 03.01.1987 р. по 31.01.1987 р. його було відряджено в зону відчуження для роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Закон України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Згідно з ст. 10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Ст. 15 Закону № 796-ХІІ визначені підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 65 Закону №796-ХІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до п. 10 Порядку № 51 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Факт участі його у роботі в зоні відчуження підтверджується табелем обліку використання робочого часу за січень 1987 року, архівною довідкою про підвищену оплату праці в зоні відчуження за лютий 1987 року, військовим квитком, в якому міститься запис про його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому є безпідставними твердження відповідача про не підтвердження первинними документами виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Отже, він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, про що йому було видано посвідчення № НОМЕР_1 від 06.02.1996 р. та вкладку № НОМЕР_2 від 14.02.2001 р., а також він має II групу інвалідності захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №4564 від 07.04.2014 р. та довідкою до Акту огляду МСЕК серія КИО-1 №0430058 від 11.04.2014 р.
Не включення його до списку осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розділі «Навіки в пам`яті народній будуть їхні імена. Ліквідатори: героїчні постаті Кагарлицького краю» книги - спогад під назвою «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» сталась на його думку через те, що рішенням Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 12.02.2016 р., що оформлене протоколом від 12.02.2016 р. №183, було незаконно визнано безпідставною видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1.
Вказане рішення Комісії було прийнято, у зв`язку з тим, що у начальника Управління соціального захисту Кагарлицької РДА через 30 років після аварії на ЧАЕС виникли безпідставні сумніви щодо участі Позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Знаючи про наявність всіх підтверджуючих документів його участі у ліквідації, начальник Управління соціального захисту Кагарлицької РДА ініціювала заказне позбавлення його статусу учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС через рішення Комісії.
Однак, постановою Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 р. було визнано протиправним та скасовано рішення Комісії від 12.02.2016 р. №183 про визнання безпідставною видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1.
А ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 р. було надано роз`яснення постанови суду від 07.06.2016 р. Зокрема, суд роз`яснив, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 відновлено йому статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та дійсність його посвідчення кат. 1 №076369 від 06.02.1996 з вкладкою № НОМЕР_2 від 14.02.2001 р.
Таким чином, йому було відновлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно ст. 3 Закону України «Про державну підтримку книговидавничої справи в Україні» метою державної підтримки книговидавничої справи в Україні є визнання духовної функції книги в суспільстві; задоволення духовних, освітніх і культурних потреб Українського народу за допомогою книг; забезпечення державних інтересів щодо захисту національного інформаційного простору.
Згідно ст. 5 Закону України «Про державну підтримку книговидавничої справи в Україні» державна політика у книговидавничій справі спрямовується на підтримку розвитку національного книговидання, задоволення духовних, освітніх і культурних потреб Українського народу за допомогою книг.
Виходячи з положень норм Закону України «Про державну підтримку книговидавничої справи в Україні» Кагарлицька районна державна адміністрація та Кагарлицька районна рада, як органи державної влади та місцевого самоврядування відповідно до закону реалізують державну політику у сфері книговидання та гарантується державою дотримання прав всіх громадян України. Тому, саме ці органи мають забезпечувати дотримання прав громадян та зокрема його при здійсненні книговидавничої діяльності, а також об`єктивно підходити до викладення інформації в книгах з таких важливих для суспільства сферах як спогади про Чорнобильську катастрофу та ліквідації її наслідків, а особливо про людей, які брали у цьому участь.
Видана відповідачами книга - спогад під назвою «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» має особливе значення для жителів Кагарлицького району і не тільки, а особливо ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, у яких є можливість через цю книгу донести свою біль, спогади про Чорнобильську катастрофу, про їхній героїзм, а також просто інформацію про те, хто ж був учасником цих жахливих подій для всієї України та взагалі людства.
Він був позбавлений такої можливості та зазнав дискримінації з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, тобто відповідачів, як безпосередній учасник - ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС.
Даний позов не є позовом, що виник з публічно-правових відносин та не виник при здійсненні владних управлінських функцій з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Даний позов стосується виключно його цивільних прав на інформації гарантоване ст. 34 Конституції України.
Представник відповідача в особі Кагарлицької районної ради просить суд у позові ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії до Кагарлицької районної ради, Кагарлицької районної державної адміністрації відмовити повністю, мотивуючи наступним. Позивач вважає Кагарлицьку районну раду видавником книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині», посилаючись на те, що в книзі вказано Кагарлицьку районна раду, однак Кагарлицька районна рада не є ні видавником, ні автором книги, а лише сприяла створенню такої книги, шляхом підтримання ініціативи керівника проекту - ОСОБА_4 . Видавник книги чітко зазначений на першій та останній сторінці, яким є ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика». Згідно ст. 10 Закону України «Про видавничу справу» до суб`єктів видавничої справи відносяться видавці, виготовлювачі та розповсюджувачі видавничої продукції. Суб`єкт видавничої справи може бути одночасно видавцем та виготовлювачем чи розповсюджувачем видавничої продукції. Згідно п. 2, 3, 14 ст. 1 Закону України «Про видавничу справу»: виготовлювач видавничої продукції - це суб`єкт господарювання, що здійснює виготовлення тиражу видання; видавець - це суб`єкт господарювання, що здійснює видавничу діяльність; розповсюджувач видавничої продукції - це суб`єкт господарювання, що здійснює розповсюдження видавничої продукції. Згідно ст. 18 Закону України «Про видавничу справу» до видавців належать видавництва, видавничі організації та фізичні особи - підприємці, які здійснюють видавничу діяльність. Згідно ст. 21 Закону України «Про видавничу справу» виготовлювачем видавничої продукції може бути поліграфічне підприємство, інша юридична особа будь-якої форми власності які мають у своєму розпорядженні засоби поліграфічного виробництва чи копіювально-розмножувальну техніку. Умови та термін виконання замовлення на виготовлення видавничої продукції визначаються договором між її замовником і виготовлювачем. Виготовлювач видавничої продукції несе відповідальність згідно із законодавством перед видавцем за точне відтворення видавничого оригіналу, дотримання вимог щодо якості виконання кожного примірника видання у замовленому тиражі, національних стандартів, чинних в Україні міждержавних стандартів, технічних умов та інших нормативних документів. Замовником книги була редакції газети «Вісник Кагарличчини» до ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика», що підтверджується вихідним листом № 20 від 28 березня 2016 року про відкриття замовлення друку книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» накладом 1000 примірників. Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вказує на те, що автор це - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про авторське право і суміжні права» юридична особа набуває окремі авторські права на підставі договору з автором твору, внаслідок створення твору автором у порядку виконання службових обов`язків, якщо твір перейшов до юридичної особи за заповітом та ін. Юридична особа набуває авторські права, які первісно належать автору, тільки на підставах вказаних у законі. Юридична особа не може бути автором твору, тому що твір створюється тільки творчою працею фізичної особи, її права є вторинними (похідними). Юридична особа може створювати організаційні, матеріальні умови для творчої праці людини, але сама не може бути автором. Оскільки книга «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» є збіркою праць різних авторів, які зазначені внизу кожної сторінки зазначеної книги. Кагарлицькій районній раді не належить авторське право. Статтею 19 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що авторові збірника та інших складених творів (упорядникові) належить авторське право на здійснені ним підбір і розташування творів та (або) інших даних, що є результатом творчої праці (упорядкування). На 1 сторінці книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» чітко визначено упорядників, тобто осіб, які складали, виправляли, перевіряли зміст книги. Ними є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що і зазначено у книзі. Також на 1 сторінці книги зазначено, що списки учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надані за сприяння міського й сільських голів, керівників установ та організацій району. Оскільки Кагарлицька районна рада не є ні автором, ні замовником, ні упорядником, ні видавником книги, тому не впливала на формування та друк списку осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС, що міститься на сторінках з 61 по 92 в книзі «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» в розділі «Навіки в пам`яті народній будуть наші імена. Ліквідатори: героїчні постаті Кагарлицького краю». Враховуючи вищевикладене, котре у своїй сукупності свідчить про безпідставність позовних вимог позивача до Кагарлицької районної ради.
Представник відповідача в особі редакції газети «Вісник Кагарличчини» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії - в повному обсязі, мотивуючи наступним. На момент верстки та друку книги (березень-квітень 2016 року) ОСОБА_7 спеціальною комісією при Київській обласній держадміністрації був позбавлений статусу ліквідатора. Книга не має статусу документальної, за кваліфікацією книга є твором про місцеву історію, художнім твором. Книга є збіркою статей та віршів різних авторів. У книзі подано імена трудівників різних галузей Кагарлицького району, які брали безпосередню участь у боротьбі з наслідками аварії. Останнім реченням у книзі зазначено, що списки учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надані за сприяння міських та сільських голів, керівниками установ та організацій району. В тексті не вказано, що список є вичерпним чи остаточним переліком цих осіб. Тобто по суті списки є довільними і сформовані на базі наданої установами та організаціями району інформації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Неможливістю виконати вимоги позивача у зв`язку з тим, що книжка вийшла друком та була надрукована у 2016 році в першій половині квітня, і того ж місяця була роздана ліквідаторам району. Також, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК (435-15 ) захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Виходячи з усього вищевикладеного вимоги позивача щодо захисту цивільних прав та інтересів позивача, не мають відношення до жодного з способів захисту цивільних прав та інтересів з вище перелічених та є не можливими для задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії - в повному обсязі, виходячи з наступного. На момент верстки та друку книги (березень-квітень 2016 року) ОСОБА_7 спеціальною комісією при Київській обласній держадміністрації був позбавлений статусу ліквідатора. Книга не має статусу документальної, за кваліфікацією книга є твором про місцеву історію, художнім твором. Книга є збіркою статтей та віршів різних авторів. У книзі подано імена трудівників різних галузей Кагарлицького району, які брали безпосередню участь у боротьбі з наслідками аварії. Останнім реченням у книзі зазначено, що списки учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надані за сприяння міських та сільських голів, керівниками установ та організацій району. В тексті не вказано, що список є вичерпним чи остаточним переліком цих осіб. Тобто по суті списки є довільними і сформовані на базі наданої установами та організаціями району інформації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Неможливістю виконати вимоги позивача у зв`язку з тим, що книжка вийшла друком та була надрукована у 2016 році в першій половині квітня, і того ж місяця була роздана ліквідаторам району. Також, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК (435-15 ) захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Виходячи з усього вищевикладеного вимоги позивача щодо захисту цивільних прав та інтересів позивача, не мають відношення до жодного з способів захисту цивільних прав та інтересів з вище перелічених та є не можливими для задоволення.
Відповідач - ОСОБА_3 вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Він як один з співавторів даної книги вважає, що позовні вимоги позивача є незрозумілі. Дана книга є художньо публіцистичним твором. Будь яке втручання у твір захищено законами України. Він вважає, що позивач, який не є ні автором, ні співавтором даного твору, не має права вказувати авторам, як і що друкувати, тому він заперечує проти внесення будь яких змін до даної книги.
Представник відповідача в особі Кагарлицької районної державної адміністрації в судове засідання в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.
Суд, вислухавши позивача, відповідачів та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимогах позивачу, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У 2016 році було видано книгу «Дзвони Чорнобиля чутно й донині». Керівником проекту був ОСОБА_8 .
Робоча група складалася із: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Редакторами-упорядниками були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Авторами книги є Кагарлицькі райрада і райдержадміністрація, редакція газети «Вісник Кагарличчини», ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Закон України «Про авторське право і суміжні права» охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов`язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.
Ст. 2 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вказує, що законодавство України про авторське право і суміжні права базується на Конституції України і складається з відповідних норм Цивільного кодексу України, цього Закону, законів України, "Про кінематографію", "Про телебачення і радіомовлення", "Про видавничу справу", "Про розповсюдження примірників аудіовізуальних творів та фонограм" та інших законів України, що охороняють особисті немайнові права та майнові права суб`єктів авторського права і суміжних прав.
Ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права, а об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме:

1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо);

2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори;

3) комп`ютерні програми;

4) бази даних;

5) музичні твори з текстом і без тексту;

6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки;

7) аудіовізуальні твори;

8) твори образотворчого мистецтва;

9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва;

10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії;

11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо;

12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності;
13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу;
14) похідні твори;
15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини;
16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів;
17) інші твори.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера "c", обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору. Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.
Згідно вищевказаного авторами даної книги є Кагарлицька райрада і райдержадміністрація, редакція газети «Вісник Кагарличчини», ОСОБА_18 і ОСОБА_19 .
Згідно ст. 13 Закону співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить всім співавторам незалежно від того, чи утворює такий твір одне нерозривне ціле або складається із частин, кожна з яких має самостійне значення. Відносини між співавторами визначаються угодою, укладеною між ними. Право опублікування та іншого використання твору в цілому належить всім співавторам.
Тобто, дана книга є книгою спільною творчою працею співавторів, тобто відповідачами.
Ст. 14 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор твору має право вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.
Відповідно до ст. ст. 437, 440 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору, майновими правами інтелектуальної власності на який є право на використання твору, виключне право дозволяти використання твору, право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання, інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Також згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні і права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.
Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені ст. 15 цього Закону, з урахуванням положень статей 21 - 25, 42 і 43 цього Закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх.
«Дзвони Чорнобиля чутно й донині» - це книга-спогад приурочена 30-річчю Чорнобильської катастрофи. В ній опубліковано розповіді учасників ліквідації аварії на ЧАЕС з Кагарличчини, потерпілих, переселенців в 1986-му та наступних роках минулого століття, а також документи та поетичні твори, приурочені подіям тієї всенародної біди.
У книзі подано імена трудівників різних галузей Кагарлицького району, які брали безпосередню участь у боротьбі з наслідками аварії.
Розрахована на широке коло користувачів бібліотек, навчальних закладів, підприємств та організацій, а загалом - на масового читача
Відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обов`язково оприлюднюються, крім внутрішньо-організаційних актів.
В розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України рішення суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.
Рішенням суб`єкту владних повноважень є будь-який нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії, викладений у формі офіційного письмового документа, прийнятого від імені органу уповноваженою особою цього органу та породжує юридичні наслідки для необмеженого чи визначеного цим актом кола осіб у вигляді наділених, змінених чи припинених прав або обов`язків.
Акти суб`єкта владних повноважень діють від моменту набрання ними чинності до їх припинення, а саме: закінчення строку, на який був прийнятий акт; припинення дії акта в зв`язку з виконанням його приписів; прийняття нового акта з даного питання; з часу скасування акта.
Виходячи з вищезазначеного рішенням Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році про те, що ОСОБА_1 не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 183 від 12.02.2016 на момент розробки та видачі книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» було чинним, оскільки постанова Київського окружного адміністративного суду, якою позивачу відновлено статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та дійсність його посвідчення була винесена 07.06.2016 р.
Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське праве суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору.
Національне законодавство захищає права автора на цілісність твору, зокрема:
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про авторське право та суміжні права» автору належить право вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.
Ст. 423 Цивільного кодексу України визначає, що особистими немайновими правом інтелектуальної власності є право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об`єкта права інтелектуальної власності.
Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦК України об`єктами авторського права є твори, а саме: 1)літературні та художні твори, … . А ч.2 цієї ж статті визначено, що твори є об`єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Вказані положення також закріплені в ст. 8 Закон України «Про авторське право і суміжні права».
Ст. 438 Цивільного кодексу України вказує на те, що до особистих немайнових прав автора належить право на недоторканність твору.
Ст. 439 Цивільного кодексу України надає автору право на протидію будь-якому перекрученню, спотворенню або іншій зміні твору чи будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі та репутації автора, а також супроводженню твору без його згоди ілюстраціями, передмовами, післямовами, коментарями тощо.
Право на недоторканність твору полягає в тому, що автор має право будь-яким чином протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню або іншій зміні твору, які, на його думку, можуть нанести шкоду твору. Дією, проти якої автор може протидіяти, визнається також будь-яка зміна твору без згоди автора. Такі зміни без згоди автора не допускаються навіть в тому випадку, коли, на думку користувача, вони роблять твір кращим.
Зміст права на недоторканість полягає в тому, що при виданні, публічному виконанні або іншому використанні твору забороняється без згоди автора вносити будь-які зміни як в самий твір, так і в його назву, позначені іменем автора. Без згоди автора забороняється супроводжувати твір ілюстраціями, передмовами, післямовами, коментарями та будь-якими іншими поясненнями. Не можна без згоди автора скорочувати обсяг твору, змінювати або замінювати окремі глави, порушувати цілісність твору тощо, вилучати із твору авторські посвяти, епіграфи, анотації тощо.
Згідно положень Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Україна приєдналася до Конвенції 25.10.1995 року) - твором є результат інтелектуальної та творчої діяльності людини - автора, яка вирізняється своєю оригінальністю та новизною.
Так за статтею 6 автор має право протидіяти будь - якій зміні свого твору.
Внести ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в книгу кількістю 1000 примірників до списку осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС, що міститься на сторінках з 61 по 92 в Книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» є неможливим, оскільки дані книги було вручено учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час заходу присвяченому 30 - річчю ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який відбувся 26 квітня 2016 року.
Списки учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надані за сприяння міського й сільських голів, керівників установ та організацій району.
Четверо із п`яти співавторів книги «Дзвони Чорнобиля чутно й донині» заперечують проти внесення змін до твору згідно Закону України «Про авторське право і суміжні права» .
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимогам ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Оскільки ст. 432 ЦК України чітко передбачені способи захисту порушеного інтелектуального права, а заявлені вимоги позивача не відповідають жодному із способів захисту порушеного інтелектуального права, тобто в системі цивільного законодавства не існує такого способу захисту прав як заявлено позивачем, то суд вважає, що дані вимоги не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ЦК України, Законом України «Про авторське право і суміжні права», ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до Кагарлицької районної державної адміністрації, Кагарлицької районної ради, редакції газети «Вісник Кагарличчини», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя І.І. Шевченко