Номер провадження: 22-ц/785/5149/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

при секретарі - Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року,

встановила:

У липні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі - 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У позові ОСОБА_4 посилалися на те, що 08.10.2011 р. було зареєстровано шлюб з відповідачем.

14.02.2012 р. у них народився син - ОСОБА_5, який на час подання позову проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з утримання сина. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто.

Відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших неповнолітній дітей у нього не має. Аліментів він не сплачує.

Аліменти у розмірі - 2 000,00 грн. позивачка обґрунтовує тим, що син відвідує дитячий садок, через деякий час почне навчання у школі, що призведе до значних матеріальних витрат. Відбулося значне зростання цін на продукти харчування та дитячі товари.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації невідомо, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою - АДРЕСА_1 аліменти у розмірі - 1 000,00 грн. щомісячно на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з - 15.07.2015 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто по - ІНФОРМАЦІЯ_5 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації невідомо, на користь держави судовий збір у розмірі - 243,60 грн..

Ухвалою Суворовського районного суду від 03.04.2017 р. заява ОСОБА_5 від 22.02.2017 р. про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити. Ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів, починаючи з 01.12.2015р. - часу припинення спільного проживання. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. ОСОБА_4 причини неявки не повідомила. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими (а. с. 24 - 25).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180 - 184 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 08.10.2011 р. було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем (а. с. 4 - 8).

14.02.2012 р. у них народився син - ОСОБА_5 (а. с. 9), який проживає разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні (а. с. 10).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідач офіційно не працевлаштований (а. с. 33, 41 - 42), має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач є працездатною особою. Відомостей про поганий стан здоров'я останнього, знаходження на його утриманні інших непрацездатних осіб, матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття.

За правилами, передбаченими ст. ст. 180 - 184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що син знаходиться на повному утриманні матері, батько дитини ухиляється від утримання дитини, є працездатною особою, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, має добрий стан здоров'я, є матеріально забезпеченим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів.

Доводи апелянта про те, що аліменти потрібно стягнути з 01.12.2015 р., часу припинення спільного проживання, не засновані на положеннях ст. 191 СК України про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов було пред'явлено - 15.07.2015 р. (а. с. 1). Тому вказані доводи апелянта є неспроможними.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова