20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на заочне рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
09 вересня 2027 року зі сплатою 12 % річних.
На забезпечення виконання зобовʼязань за кредитним договором
10 вересня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_5 укладено договір поруки
ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, в свою чергу ОСОБА_4 взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором не виконала, у звʼязку із чим станом на 03 березня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 39 838,37 дол. США, що станом на 03 березня
2015 року еквівалентно 1 000 835 грн 69 коп., з яких: основна сума боргу в розмірі 36 024,08 дол. США, що станом на 03 березня 2015 року еквівалентно 894 141 грн 37 коп.; заборгованість по відсотках в розмірі 3 636,64 дол. США, що станом на 03 березня 2015 року еквівалентно 90 263 грн 80 коп.; строкова заборгованість по відсотка в розмірі 177,65 дол. США, що станом на
03 березня 2015 року еквівалентно 4 409 грн 39 коп.; пеня за прострочення кредиту в розмірі 4 634 грн 99 коп.; пеня за прострочення відсотків в розмірі 7 386 грн 14 коп.
39 838,37 дол. США, що еквівалентно 1 000 835 грн 69 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від
25 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитом в розмірі 36 024,08 дол. США, що еквівалентно 894 141 грн 37 коп., заборгованість по процентам в розмірі 3 636,64 дол. США, що еквівалентно 90 263 грн 80 коп., строкову заборгованість по відсоткам в розмірі
177,64 дол. США, що еквівалентно 4 409 грн 39 коп., пеню за прострочення кредиту в розмірі 4 634 грн 99 коп., пеню за прострочення відсотків в розмірі 7 386 грн 14 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року заочне рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати заочне рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від
25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня
2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_5 відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно заборгованість з боржника - ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що порука не припинена, а тому поручитель відповідає перед кредитором, як солідарний боржник.
Відповідно до умов цього договору банк надав ОСОБА_4 кредит в іноземній валюті в розмірі 60 000 дол. США, а відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі до 09 вересня 2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних.
Відповідно до п. 6.5. кредитного договору у випадку невиконання позичальником умов договору позивач має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.
Пунктом 9.1. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.
На забезпечення вкидання зобовʼязань за кредитним договором
10 вересня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_5 укладено договір поруки
Станом на 03 березня 2015 року згідно розрахунку позивача прострочена заборгованість ОСОБА_4 по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить
39 838,37 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 03 березня 2015 року становить 1 000 835 грн 69 коп.
Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що випливають з укладеного кредитного договору та всіх додаткових угод до нього, в тому числі тих, що можуть бути укладені в подальшому.
Згідно п. 5.2.3 договору поруки встановлено чіткий строк щодо припинення поруки, а саме: що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобовʼязання не предʼявить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5, оскільки судами встановлено, що ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору, не сплатила у вказаний в договорі строк кредит, ОСОБА_5 є поручителем за даним кредитним договором, а тому несе солідарну відповідальність разом з боржником відповідно до ст. 554 ЦК України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_5, тому що судові рішення в цій частині законні та обґрунтовані.
Заочне рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не оскаржується, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.
Заочне рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_5 в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова С.О. Карпенко