АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/6925/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Васалатій К.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів-Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та зазначала, що 23.10.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого вона передала відповідачу 194257 грн.,що еквівалентно 15 000 доларів США, а відповідач зобов»язалась повернути позику до 07.04.2015 року.

Посилаючись на те, що відповідач повернула частину позики у розмірі 13 000 доларів США лише 28.04.2015 року, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 53230 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США та пеню за прострочення виконання зобов»язання в розмірі 258165 грн.50 коп., а всього 311395 грн.50 коп..

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 53230 грн. та судовий збір у сумі 5300 грн..

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у позові та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає,що суд неправомірно звільнив відповідача від сплати пені за прострочення виконання зобов'язання щодо повернення частини позики.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 23.10.2014 року сторони уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за умовами якого ОСОБА_2 передала у позику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 194 257 грн. 32 коп., що є еквівалентом 15 000 дол. США у відповідності до офіційного курсу Національного банку України встановленого на момент укладення даного договору, а ОСОБА_3 зобов'язалась повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, що на момент повернення позики складатиме у відповідності до офіційного курсу Національного банку України 15 000 дол. США, але в будь-якому випадку не менше 194 257 гривень 32 копійки, не пізніше ніж 07.04.2015 року включно ( п. 1 Договору).

Пунктом 9 Договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов'язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю суму боргу та пеню в розмірі 1 % від суми неповернутої або несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення.

Відповідно до розписки від 28.04.2015 року, ОСОБА_3 повернула ОСОБА_5 частину грошових коштів, отриманих за Договором позики від 23.10.2014 року, в розмірі 13 000 доларів США.

Пред'явивши даний позов, ОСОБА_5 зазначала, що відповідач так і не повернула залишок позиченої суми коштів в розмірі 2 000 доларів США, що еквівалентно 53 230,00 грн., в зв'язку з чим просила стягнути з ОСОБА_3 вказану суму , а також пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 258165,50 грн., що складає 1% від суми неповернутої або несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення, що передбачено п. 9 Договору позики від 23.10.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 53230,00 грн.,що еквівалентно 2 000 доларів США , суд встановив і виходив з того, що між сторонами склалися правовідносини, які регулюються ст.ст.1047 ЦК України,а саме: отримавши 23.10.2014 року від позивача позику у розмірі 194257,00 грн., що еквівалентно 15 000 доларам США, відповідач в порушення умов Договору позики, повернула лише 13 000 доларів США.

При цьому судом відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення з відповідача пені з тих підстав, що пеня позивачем є необґрунтованою, оскільки повернута відповідачем сума позики, перевищує її на 100 000 грн..

Розглянувши апеляційну скаргу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає , що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача пені, є незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони, уклавши 23 жовтня 2014 року договір позики , визначили та погодили , що ОСОБА_3, отримавши позику в розмірі 194257 грн., що еквівалентно 15 000 доларів США, зобов'язалась повернути до 07.04.2015 року, 15 000 доларів США, але в будь-якому випадку не менше 194 257 гривень 32 копійки.

При цьому у п. 9 Договору позики, сторони встановили , що у разі прострочення виконання зобов'язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю суму боргу та пеню в розмірі 1 % від суми неповернутої або несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення.

У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено , ОСОБА_3, повернувши лише частину позики в розмірі 13.000 доларів США , не виконала зобов'язання по поверненню 2 000 доларів США, що еквівалентно 53230,00 грн..

Отже, відповідач прострочила виконання зобов'язання , внаслідок чого , окрім неповернутої частини боргу , зобов'язана сплатити і пеню в розмірі 1 % від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, що складає 258165 грн.50 коп..

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Крім того, відповідно до ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили ( ст.. 617 ЦК України).

Таким чином, суд вправі зменшити розмір неустойки зокрема , якщо він значно перевищує розмір збитків та/або якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора .

Проте на зазначене, суд першої інстанції уваги не звернув, та безпідставно звільнив відповідача від відповідальності за прострочення зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, то розмір нарахованої позивачем пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, з позовом ОСОБА_2 звернулась лише у вересні 2016 року, хоча зобов'язання повинно було відповідачем виконано ще 07.04.2015 року, внаслідок чого колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру нарахованої пені до розміру заборгованості відповідача за позикою.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову з ухваленням нового про часткове задоволення вимоги щодо стягнення пені за прострочення зобов»язання.

Керуючись ст. ст. 304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за договором позики в розмірі 53 230 грн. 00 коп..

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду м. Києва з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: