Справа № 361/3302/17
Провадження № 2-о/361/114/17
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 жовтня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

присяжних Пашнюк В.Г., Стицюк Г.П.,

при секретарі Чуксіну В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації,-

встановив:

Заявник просить визнати безвісно відсутнім свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про якого з 29 серпня 2014 року нема ніяких відомостей ні в військовій частині, в якій він знаходився на той час на служби в зоні АТО, ні за його постійним і останнім відомим місцем проживання з сім,єю в с. Шевченкове Броварського району Київської області. ОСОБА_2 є його рідним батьком, і визнання батька безвісно відсутнім йому необхідно для вирішення питань соціального захисту і для отримання сім,єю передбаченої законом соціальної допомоги.

З приводу обставин зникнення ОСОБА_2 , заявник (син вказаної особи) у заяві і давши показання у якості свідка в судовому засіданні пояснив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України № 116 від 11.06.2014 р. його батько був зарахований до особового складу частини командиром 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення. Згідно наказу № 132 дск від 02.07.2014 р. ОСОБА_2 був направлений у службове відрядження до м. Ізюм Харківської області для виконання завдань у Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції. В останнє він і сім,я бачили батька в кінці травня 2014року, перед поїздкою на схід України. десятих числах серпня 2014 року під час розмови, його батько повідомив, що його батальйон направляється до м. Іловайська для участі у проведенні антитерористичної операції. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько в останнє телефонував і розмовляв з ним; 28 серпня 2014 року з батьком в останнє розмовляла по телефону мама заявника (дружина). Після того, батько на зв`язок не виходив, останнім повідомленням було те, що чекають наказу про відведення; у подальшому вже від спів службовців, які були разом з батьком, йому стало відомо, що під час виходу з Іловайського «котла», батько був у пожежній машині з розвідкою, і в дану машину попав снаряд, машина була розірвана, після того його живим ніхто не бачив, і його місце перебування до даного часу не відоме, у списках загиблих не значиться, але значиться у списках зниклих безвісти.

Заінтересована особа просила розглядати справу у відсутності уповноваженого представника управління, з визнанням вказаної особи безвісно відсутньою погодилась.

З представлених доказів встановлено наступне:

Згідно даних паспорта заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Костелець Чехія, є громадянином України, значиться зареєстрованим на постійне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_2 встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, значиться зареєстрованим на постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , в графі «особливі відмітки» є запис про те, що ОСОБА_2 має двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Броварського району від 14.08.2017р. ОСОБА_2 постійно проживав з 1.11.2003р. по 18.05.2014р. в АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановлено, що останнім місцем проживання ОСОБА_2 було село Шевченкове, де він жив з сім,єю за адресою по АДРЕСА_1 .

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) № 116 від 11.06.2014 р. встановлено, що капітана резерву ОСОБА_2 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) № 132дск від 02.07.2014 р. встановлено, що з 01.07.2014 р. капітан резерву ОСОБА_2 , командир 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення вибув у службове відрядження до м. Ізюм Харківської області для виконання завдань в Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції за розпорядженням ГУ НГ України від 01.07.2014р. № 3/2/2-746т та розпорядження начальника Північного територіального управління від 02.07.2014р. № 1/5-116т.

З матеріалів Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_1 , інв..№583, з висновку службового розслідування по факту відсутності особового складу від 15.12.2014 р. встановлено, що відповідно до наказів командира частини від 02.07.2014 р. № 132 дск особовий склад батальйону спеціального призначення (резервістів) був відряджений до м. Ізюм Харківської області для виконання завдань в Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції. В період з 02.07 по 02.09.2014 р. в результаті бойових дій у зоні проведення АТО відсутня інформація по місцезнаходженню ряду військовослужбовців резерву батальйону спеціального призначення (резервістів). В ході бойових дій за м. Іловайськом, під час перебування особового складу в оточенні та при виході з нього, у період з 18.07 по 30.08.2014 р. зникли безвісти військовослужбовці резерву. Згідно списку військовослужбовців резерву батальйону спеціального призначення (резервістів) військової частини НОМЕР_1 , які рахуються зниклими безвісти, ймовірно загиблі, під пунктом 22 вказаний ОСОБА_2 . ОСОБА_2 у списках загиблих та таких, які перебувають у полоні не значиться.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний судом, пояснив, що був солдатом у батальйоні, в роті , командиром якої ОСОБА_5 , з 1.07.2014р., при виході з Іловайського «котла» він бачив, як командир ОСОБА_6 знаходився у кабіні пожежного автомобіля (з розвідкою), куди вони складали своє обладнання і спорядження, і бачив як після того дана машина була підірвана, після чого командира ОСОБА_6 живим більше не бачили, біля машини були знайдені останки тіла і документів, за якими він і ніші спів службовці вважають, що тіло належало загиблому ОСОБА_6 .
Згідно ч. 1ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування . Згідно ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Суд вважає, що сукупністю поданих доказів встановлено, що за місцем проходження служби останні відомості про ОСОБА_2 як живого були 28 серпня 2014 року, і після того він є зниклим. На даний час не ідентифіковано тіло і відсутні документи, які в констатували його загибель при вказаних обставинах, він не оголошений померлим, свідоцтво про його смерть не видавалось. Таким чином, дійсно ні за місцем військової служби і її проходження, ні за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 відсутні будь-які відомості про місцезнаходження даної особи. Тому є підстави для визнання його безвісно відсутнім. Враховуючи, що відомі обставини його зникнення, то суд вважає можливим визнати його безвісно відсутнім саме з дати, наступної після дня, коли його живого бачили в останнє, тобто з 29 серпня 2014 року.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись ст.ст.234, 246 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 29 серпня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова
Присяжні В.Г. Пашнюк
Г.П. Стицюк