Головуючий суду 1 інстанції - Ляшенко Л.А.
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 433/3/16-ц
Провадження № 22ц/782/661/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого - Авалян Н.М.

суддів - Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря - Подрябінкіна Я.Г.

заявника - ОСОБА_2

представників заінтересованої особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 лютого 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19 лютого 2016 року встановлено факт наявності трудового стажу роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підприємцем-фізичною особою в період з 01 липня 1995 року по 01 липня 1997 року.

22 серпня 2017 року на вказане рішення подана апеляційна скарга заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмови в задоволенні заяви. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено наступне. Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки встановлення в судовому порядку факту, про який просила заявниця, не передбачено. Рішення суду за своїм змістом не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

В судовому засіданні представники заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заявниця ОСОБА_2 в судовом у засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала. А крім того, вважала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду, який відповідно до закону не підлягає поновленню.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до вимог статті 303 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина 4 статті 304 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язує апеляційний суд у справах окремого провадження перевірити справу в повному обсязі, незалежно від доводів апеляційної скарги, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається наступне.

06 січня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_2 відкрито провадження та призначене попереднє судове засідання на 21 січня 2016 року.

21 січня 2016 року проведено попередній розгляд та призначено судовий розгляд справи на 08 лютого 2016 року.

08 лютого 2016 року судовий розгляд справи відкладено на 19 лютого 2016 року в зв'язку з неявкою заявниці та представника заінтересованої особи.

19 лютого 2016 року справа розглянута судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

В рішенні суду зазначено, що заявниця та її представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, а заінтересована особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Однак, це не відповідає матеріалам справи, які не містять відомостей про те, що заявниця ОСОБА_2, її представник ОСОБА_5 та заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області були повідомлені судом про час та місце судових засідань згідно з порядком, встановленим статтями 74,76 Цивільного процесуального кодексу України (рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше, ніж за три дні до судового засідання або телефонограмою). Також відсутні в матеріалах справи заяви ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 про розгляд справи у їх відсутності.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із доведеності факту здійснення заявницею підприємницької діяльності доказами, які містяться в матеріалах справи.

Проте, рішення суду грунтується на недопустимих доказах.

Зокрема, в забезпечення доказів заявниця просила суд викликати та допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З журналів судового засідання вбачається, що судом не вирішувалось питання про виклик та допит свідків. Матеріали справи не містять доказів про виклик свідків в судове засідання. Натомість, до матеріалів справи приєднані заяви та письмові пояснення громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7, подані до початку судового засідання та приєднані до справи (аркуш справи 42-44).

Зазначені пояснення враховані судом в якості доказів, що суперечить встановленому статтею 180 Цивільного процесуального кодексу України порядку допиту свідків.

Таким чином, допустими доказами у справі є показання свідків, а не їх письмові пояснення (стаття 57, частина 1 статті 59, стаття 63 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, справу розглянуто у відсутності заявниці та заінтересованої особи, що суперечить приписам частини 4 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом за участю заявника та заінтересованої особи.

Письмові заперечення заінтересованої особи проти задоволення заяви, які зареєстровані в суді 18 лютого 2016 року не враховувались судом, оскільки були приєднані до справи після ухвалення рішення (аркуш справи 48).

Крім того, суд першої інстанції не визначився, чи підлягає встановленню судом в порядку окремого провадження факт, про який просила заявниця.

Заявниця просила встановити факт здійснення нею підприємницької діяльності для зарахування до трудового стажу, який дає право виходу на пенсію за вислугою років. Її звернення до суду було обумовлено необхідністю підтвердження трудового стажу для отримання пенсії за вислу років.

Перелік фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку, визначені в частині 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, до якого не входить факт, який просить встановити заявниця.

В частині 3 вказаної статті імперативно вказано на те, що судом в порядку окремого провадження встановлюються юридично значущі для заявника факти виключно тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Однак, для підтвердження трудового стажу законодавством України такий порядок встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вказаним Порядком визначено, що встановлення факту наявності трудового стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України. А в судовому порядку встановлюється тільки факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по

батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження (пункт 26 Порядку).

Таким чином, судом першої інстації порушені норми процесуального права, які регулюють порядок розгляду заяви в порядку окремого провадження, що є безумвною підставою для скасування рішення суду.

Скасовуючи рішення суду, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що на підставі рішення суду, яке оскаржується, ОСОБА_2 призначена та виплачується пенсія.

На момент розгляду справи апеляційним судом виник спір про право ОСОБА_2 на отримання пенсії за вислугою років.

За вказаної обставини заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини 6 статті 235 та частини 4 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що якщо під час розгляду справи буде виявлений спір про право, суд залишає заяву без розгляду.

Доводи заявниці про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області пропустило граничний строк (один рік) встановлений для подання апеляційної скарги суб'єктом владних повноважень, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Дійсно, законом встановлено обмеження органів державної влади в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення.

Вчастині третій статті 297 Цивільного процесуального кодексу України, імперативно вказано на те, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга органу державної влади подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області законодавством віднесено до органів державної влади, оскільки в пункті 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 зазначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, про що зазначено.

Однак, по вказаній справі відсутні підстави для застосування частини третьої статті 297 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки зазначена норма застосовується виключно у тому випадку, коли органом державної влади пропущено строк апеляційного оскарження судового рішення, а в даному випадку цей строк не пропущено.

Право на оскарження рішення суду є безумовним правом будь-якої особи, що бере участь у справі.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є особою, що бере участь у справі, тому відповідно до статті 292 Цивільного процесуального кодексу України має право на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За змістом статей 69, 70 Цивільного процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду проголошено в судовому засіданні у відсутності представника заінтересованої особи, тому відповідно до частини 3 статті 222 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов'язаний був надіслати копію рішення заінтересованій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що цей припис закону був виконаний, а наявна у справі копія супровідного листа, в якому не проставлена дата, про надіслання копії рішення не може свідчити про те, що копія рішення надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення (аркуш справи 62).

Для отримання копії рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулось за власною ініціативою із запитом від 31 липня 2017 року. Копія рішення була отримана поштою 14 серпня 2017 року (аркуш справи 63,64,68.)

Таким чином, перебіг строку апеляційного оскарження розпочався з 15 серпня 2017 року. Останнім днем строку для подання апеляційної скарги, з урахуванням святкових та вихідних днів, був день 28 серпня 2017 року.

Апеляційна скарга передана відповідачем на пошту 18 серпня 2017 року, що підтверджується витягом з реєстру Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про місцезнаходження та стан поштових відправлень (аркуш справи 72), тобто апеляційна скарга подана впродовж встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Апеляційний суд перевірив доводи заявниці про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області отримало копію рішення суду раніше в пакеті документів, надісланих для призначення пенсії.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував, що 12 січня 2017 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від Відділу координації соціальних та пенсійних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України надійшло подання про призначення пенсії ОСОБА_2 з відповідними документами, серед яких була завірена копія рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили. На підставі поданих документів ОСОБА_2 була призначена пенсія.

Відповідаючи на заперечення заявниці, представник заінтересованої особи пояснив, що виходячи з вимог закону про обов'язковість судового рішення для всіх органів державної влади рішення суду було враховане для призначення пенсії. Крім того пояснив, що виходячи з правил внутрішнього проходження документів, у випадку отримання копії рішення від суду, воно передається до юридичного підрозділу для прийняття рішення щодо апеляційного оскарження. У випадку отримання пакету документів для прийняття рішення про нарахування пенсії документи передаються до підрозділу, до компетенції якого входить прийняття рішення про нарахування пенсії.

Ці доводи заслуговують на увагу. До того ж, подання копії рішення суду для призначення пенсії не впливає на перебіг строку апеляційного оскарження цього рішення, який чітко визначений вищезазначеними нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Підсумовуючи наведене, керуючись статтями 303, 304, 310, 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 лютого 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Авалян Н.М.

Судді Єрмаков Ю.В.

Назарова М.В.