Справа №480/2570/16-ц 09.10.2017 09.10.2017 09.10.2017
Провадження №22-ц/784/2163/17
Справа № 480/2570/16-ц
Провадження № 22-ц/784/2163/17 Головуючий першої інстанції: Семенова Л.М.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого - Самчишиної Н.В.

Суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року, ухвалене за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 04 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав 2 400 грн. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (картковий рахунок).

Згідно з договором він повинен був сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості, але не менше 7% щомісяця, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

У разі виникнення заборгованості на суму від 100 грн., включаючи простроченні зобовязання, відповідно до п.2.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, позичальником підлягала сплаті пеня. В разі порушення строків платежів по кожному із зобов'язань більше ніж 30 днів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов підлягав сплаті штраф у розмірі 500 грн. та додатково 5% від суми позову.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами, відповідно до п.2.1.1.12.6 Правил. При цьому пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачена можливість зміни Банком тарифної ставки.

Внаслідок невиконання відповідачем власних зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 30 вересня 2016 року складає 26 841 грн. 71 коп., з якої: 2 330 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 19 656 грн. 73 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100 пені та 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 254 грн. 37 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на порушення позичальником кредитної угоди, позивач просив про стягнення боргу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року ухвалено про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 7 959 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором та 413 грн. 40 коп. у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неврахування доказів щодо обґрунтованого нарахування відсотків за кредитною угодою, просив змінити рішення в частині розміру процентів та задоволення позову у повному обсязі.

-2-

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов частково (частково стягуючи заборгованість за процентами), суд першої інстанції виходив з того, що позивач необґрунтовано та в односторонньому порядку без погодження з відповідачем з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства збільшив процентну ставку до 34,80% та 43,20% річних відповідно, тому за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року розрахував її, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами заяви, визначив її розмір за вказаний період в сумі 1 476 грн. 05 коп.

Крім того, керуючись положеннями ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України суд першої інстанції стягнув лише пеню вважаючи, що одночасне стягнення пені і штрафу є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й те саме порушення. І в цій частині рішення суду не оскаржувалось.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість розрахунку заборгованості за підвищеною фіксованою процентною ставкою, оскільки вони базуються на доказах, наданих позивачем для розгляду спору, відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 611 ЦК зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. ст. 1049, 1048, 1054 ЦК України, позичальник має повернути позику (кредит) у тій самій сумі, яка була надана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За договором позики (кредиту) позикодавець має право на одержання процентів, розмір яких встановлюється договором.

Невиконання цих зобов'язань тягне відповідальність боржника, який має повернути суму боргу з процентами та неустойкою, передбаченими договором, згідно з правилами ст. 624 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2011 року ОСОБА_2 уклав з Банком кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого він отримав 2 400 грн. в кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (картковий рахунок), для доступу до якого, була видана платіжна картка.

Відомості про погодження з Умовами та правилами і Тарифами, ознайомлення з ними в письмовому вигляді, зобов'язання щодо виконання цих Умов та Правил, засвідчені особистим підписом позичальника.

З наданих до суду електронних документів в паперовій формі про рух коштів вбачається, що на підставі кредитної угоди від 04 жовтня 2011 року позичальнику був відкритий картковий рахунок.

Для доступу до цього рахунку була видана платіжна кредитна картка «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

Кредитний ліміт визначено Банком у розмірі 2 400 грн.

26 листопада 2011 року закінчився пільговий період безпроцентного користування кредитом, після чого Банком почалося нарахування процентів за користування кредитними коштами у відповідності до умов кредитного договору.

Остання операція з отримання коштів здійснена позичальником 03 січня 2014 року, а останній платіж на часткове погашення боргу здійснений ним 25 грудня 2013 року.

-3-

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань станом на 30 вересня 2016 року утворилась заборгованість за відсотками, яка судом визначена у розмірі 2 528 грн. 92 коп.

З наданого позивачем розрахунку, електронних документів в паперовій формі про рух коштів та п. 3 наказу СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року про зміни в тарифах вбачається, що дійсний розмір наявної заборгованості за відсотками має здійснюватися за попередньою відсотковою ставкою, оскільки на час застосування наказу позичальник з карткового рахунку коштів не знімав.

Таким чином, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період за підвищеними відсотковими ставками.

За таких обставин, колегія суддів виходить з того, що дійсний розмір відсотків, які підлягають стягненню з позичальника має визначатися за розрахунком, який наведений у заочному рішенні суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги Банку щодо обґрунтованого нарахування відсотків за підвищеними відсотковими ставками не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи та наказу від 18 серпня 2014 року вбачається, що витрат після початку застосування наказу позичальник не робив, а тому підлягає застосуванню у розрахунку збитків базова процентна ставка. При цьому, висновок суду першої інстанції про неправомірність підвищення процентної ставки банком є передчасним, проте він не вплинув на правильність остаточних висновків місцевого суду.

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання на те, що розрахунок зроблений судом без застосування висновків експерта. Адже розрахунок наведений судом містить прості арифметичні дії, що відповідно до роз'яснень, які містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», не виходить за межі компетенції суду та не потребує застосування спеціальних знань за правилами ст.143 ЦПК України.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вони правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Встановлене не дає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити, а заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_3