АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2076/16Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/1067/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника ПАТ КБ "Приват Банк" - Панькова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 липня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - ПАТ КБ "Приват Банк") звернулось з позовом, свої вимоги обгрунтовуючи тим, що 05.03.2012 р., ОСОБА_2 уклав з банком кредитний договір № б/н, згідно якого отримав кредит у розмірі 5000 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своєчасно не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у сумі 13309,81 грн., яка складається із 712,30 грн. заборгованість за кредитом; 8787,52 грн. заборгованості за процентами; 2700 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи - 500 грн. - фіксована частина, 609, 99 грн. - процентна складова, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 липня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.03.2012 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приват Банк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, висновки суду про відмову в задоволенні позову не відповідають вимогам закону.

Зокрема, ПАТ КБ "Приват Банк" вказав, що ОСОБА_2 підписав з банком договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін, тобто банком, у стандартній формі, а відповідач лише погодився приєднатись до запропонованого договору в цілому. Так, ОСОБА_2 05.03.2012 р. підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тобто відповідач сам запропонував вважати Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку складовими частинами договору, а також підтвердив, що в подальшому зобов'язується знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку.

ПАТ КБ "Приват Банк" вказав, що згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 р. "Про затвердження інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національних та іноземних валютах", п. 2.2 ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Оскільки, відповідача було ідентифіковано 05.03.2012 р., то при випуску картки 20.09.2013 р. підписання нової анкети не було обов'язковим. Відкриття рахунку підтверджується довідкою банку, а факт отримання відповідачем кредитної картки "Універсальна" зафіксовано фотографуванням, відповідно до п. 11.7.40 Умов і Правил.

На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000 грн., який в подальшому зменшено до 720 грн.

Позивач також вказав, що згідно виписки із рахунку відповідач не лише знімав грошові кошти, але й частково погашав заборгованість, що є свідченням визнання заборгованості.

Крім того, ПАТ КБ "Приват Банк" зазначив у апеляційній скарзі про те, що заборгованість у відповідача виникла з 31.03.2014 р., тому банк звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивач не подав доказів укладення 05.03.2012 р. кредитного договору з ОСОБА_2, надання за цим договором кредитних коштів та існування заборгованості перед банком.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на зібраних матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі ( ч.1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та Умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із змісту позовної заяви видно, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2012 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк зазначив у позові, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір, що підтверджується підписом у заяві.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача ОСОБА_3 вказав, що позов не визнає, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не підписував кредитний договір від 05.03.2012 р., кредитних коштів і кредитну картку за цим договором не отримував, а в матеріалах справи міститься його заява про оформлення зарплатної картки.

Також представник зазначив, що ОСОБА_2 не знайомився і не підписував правил та Умов надання банківських послуг у Приват Банку.

Вказане підтверджується поданими позивачем доказами.

Зокрема, як видно із змісту копії анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват банку, підписаної 05.03.2012 р., ОСОБА_2 виявив бажання оформити на своє ім'я зарплатну картку,відмітивши відповідне поле в анкеті. ОСОБА_2 не зазначив ніяких відомостей у графі щодо бажаного кредитного ліміту за кредитною картою "Універсальна", а також не просив видати картку Кредитна "Універсальна" (а.с. 7).

Долучені банком до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг і Правила користування платіжною карткою не містять підпису відповідача про ознайомлення з їх змістом.

Як видно із довідки про Умови кредитування із використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" кредитні кошти надаються саме на кредитну картку "Універсальна", яку ОСОБА_2 не бажав оформити на своє ім'я, коли звертався до банку із анкетою - заявою від 05.03.2012 р. (а.с. 8 - 9).

Із змісту витягу з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № сп-2010 - 256, долучених позивачем до матеріалів справи, видно, що заява - анкета про надання послуг - це звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку і / або надання йому інших банківських послуг за умовами цих Умов і правил (п. 1. 1. 1. 33). Кредитна картка - платіжна картка з установленим кредитним лімітом (п. 1.1.1. 3). Кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі на Умовах платності та повернення ( п. 1.1.1.45). Зобов'язання банку з надання кредитного ліміту згідно заяви виникають з моменту проведення платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку на рахунок кредитного ліміту (п. 1.1.3.1.5) (а.с. 10 - 11, 15).

Отже, Умовами та правилами надання банківських послуг від 06.03.2010 р., передбачено, що кредитні кошти надаються згідно заяви клієнта на кредитну картку "Універсальна" із установленим кредитним лімітом.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо письмової домовленості сторін про надання відповідачу на підставі Анкети - заяви від 05.03.2012 р. кредитних коштів у розмірі та на умовах, вставнолених Умовами і правилами надання банківських послуг, затверджених наказом відповідача від 06.03.2010 р., а також обов'язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти.

Як видно з апеляційної скарги, пояснень представника банку в суді, ОСОБА_2 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 20.09.2013 р. з терміном дії до вересня 2016 р. Із довідок , ПАТ КБ "Приват Банк", поданих разом із апеляційною скаргою, видно, що банк з ОСОБА_2 20.09.2013 р. підписали інший кредитний договір № б/н від 20.09.2013 р. за яким видано вказану кредитну карту та встановлено кредитний ліміт 5000 грн., який 21.05.2014 р. зменшено до 720 грн. (а.с. 75, 76).

Про те, що кредитні кошти надані відповідачу 20.09.2013 р. на підставі кредитного договору від 20.09.2013 р. видно також із розрахунку заборгованості та виписки з рахунку (а.с. 6, 80 - 82).

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Враховуючи, що у справі відсутні докази надання кредитних коштів за договором від 05.03.2012 р., на який посилався позивач, суд правильно відмовив у задоволенні позову. При цьому суд розглянув спір у межах заявлених позовних вимог на підставі поданих сторонами доказів.

Доводи ПАТ КБ "Приват Банк" в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 отримав кредитні кошти на підставі договору приєднання згідно заяви-анкети від 05.03.2012 спростовуються зазначеними вище доказами, які долучені банком до апеляційної скарги. Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи банку про те, що при випуску кредитної картки від 20.09.2013 року підписання анкети не було обов'язковим, а факт отримання кредитної картки підтверджується фотографуванням ОСОБА_2, відповідно до п. 1.1.7.40 Умов і правил надання банківських послуг. При цьому слід врахувати те, що кредитна картка від 20.09.2013 року із кредитним лімітом 5000 грн була видана ОСОБА_2 не на підставі фотографування, а згідно укладеного кредитного договору від 20.09.2013 року.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання на те, що ОСОБА_2 частково погашав кредит, оскільки платежі здійснювались згідно іншого кредитного договору від 20.09.2013 року, за яким позовні вимоги не заявлялись.

Рішення суду не позбавляє можливості звернення до суду за вирішенням спору в інших правовідносинах, щодо виконання умов кредитного договору від 20.09.2013 р.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій