Провадження № 2-з/537/42/2017
Справа № 537/4502/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневича В. І., за участі секретаря Грицькової Я. С., розглянувши в залі суду в м. Кременчук Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

11.10.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль Volkswagen Passat B6, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, з газовим обладнанням, 2007 року випуску. А обґрунтування зазначив, що у випуску обласного рекламно-інформаційного тижневика «Приватна газета» № 72 від 08.09.2017 року мається оголошення про продаж вище вказаного автомобіля.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов дозволяється забезпечити шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просив поділити спільне майно подружжя, придбане у шлюбі та зареєстроване на дружину ОСОБА_3, а саме дружині ОСОБА_3 залишити автомобіль, а на його користь стягнути грошові кошти в розмірі 1/2 частки вартості автомобіля.

Разом з тим, ОСОБА_1 не подав доказів на підтвердження факту, що автомобіль НОМЕР_2, 2007 р.в., належить відповідачеві ОСОБА_3

Тому суд вважає, що заход забезпечення позову у виді накладення арешту на автомобіль, який просив застосувати ОСОБА_1, не є співмірним із заявленими позивачем вимогами щодо стягнення на його користь з відповідача грошових коштів, а тому невжиття заходів забезпечення не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року За змістом ст.293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Хіневич