Провадження №2-с/760/92/17
Справа №760/3340/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21.02.2017 року скаржнику наданий строк для виправлення недоліків скарги терміном три дні з моменту отримання копії ухвали, у зв'язку з тим, що її вимоги не відповідають формі та змісту встановленій законом.

Скаржник просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, виданого 2-2839/12, виданого 25.04.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва та зупинити передачу на реалізацію трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Однак, зазначені вимоги не могли бути предметом розгляду в порядку ст. 383 ЦПК України, оскільки згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Таким чином, скаржнику слід було привести вимоги скарги у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, були незрозумілими вимоги скаржника про визнання незаконними та скасування висновку про вартість майна від 08.11.2016 року, оскільки згідно Постанови №6 від 07.02.2014 року у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

З урахуванням викладеного, вимоги скарги про визнання незаконними та скасування висновків суб'єкта оціночної діяльності не відповідали вимогам закону.

З матеріалів скарги вбачається, що ухвала про виправлення недоліків від 21.02.2017 року скаржником отримана 17.03.2017 року, представником скаржника неотримана у зв'язку з тим, що конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» та станом на 03.05.2017 року ними не виправлено недоліків викладених в ухвалі.

На підставі вищевикладеного прихожу до висновку, що скаржник та його представник не виправили недоліків перелічених в ухвалі від 21.02.2017 року, а тому відповідно до ст.121 ЦПК України скарга вважається неподаною та повинна бути повернута скаржнику.

Керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з моменту її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя