У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів - Кожух О.А., Готри Т.Ю., секретарі - Шукаль О.Я.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом, який мотивує тим, що 16.07.2016 року, близько 09 год. він, рухаючись на власному транспортному засобі марки «ВАЗ 21051» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Доманинській у напрямку села Оновківці здійснив лівий поворот з метою заїзду на власне подвір'я. Водночас, відповідач ОСОБА_1, керуючи своїм автомобілем, рухаючись у попутному напрямку, здійснив поворот ліворуч, виконавши обгін транспортного засобу позивача з лівої сторони перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив зіткнення з його автомобілем.

Вина ОСОБА_1 стверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01.08.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження. Відновлювальний ремонт автомобіля було виконано ФОП ОСОБА_4 за власні кошти позивача в сумі 7401,00 грн. та відповідачем матеріальні збитки не відшкодовано.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 7401 грн. та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.03.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7401,00 грн. матеріальної шкоди та судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позову відсутні.

ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2016 року, близько 09 год. ОСОБА_3, рухаючись на транспортному засобі марки «ВАЗ 21051» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3) по вулиці Доманинській у напрямку села Оновківці, здійснив лівий поворот з метою заїзду на власне подвір'я за адресою м. Ужгород, вул. Доманинська,165.

Водночас, відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Fiat Uno 451», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_5, рухаючись у попутному напрямку, здійснив поворот ліворуч, виконавши обгін транспортного засобу ОСОБА_3 з лівої сторони перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив зіткнення з таким автомобілем.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01.08.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оскаржив вказану постанову суду, однак постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29.08.2017 року відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови та повернуто апеляційну скаргу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ОСОБА_3 отримав значні технічні ушкодження та останнім самостійно проведено ремонт належного транспортного засобу.

Відновлювальний ремонт автомобіля було виконано ФОП ОСОБА_4 за власні кошти позивача в сумі 7401,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 05.09.2016 року.

Судом встановлено, що вказана матеріальна шкода позивачу не відшкодована відповідачем.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто, відповідальність за заподіяну шкоду настає лише за наявності сукупності умов, що дії особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Вина ОСОБА_1 підтверджена постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01.08.2016 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сила, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок бо постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

ОСОБА_3 надав суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди відповідачем, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є особою, яка в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Натомість, ОСОБА_1 не надано суду доказів про відсутності його вини у пошкодженні належного ОСОБА_3 автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1, як особа, дії якої спричинили заподіяння шкоди майну позивача, повинен відшкодовувати її на підставі ст. 1166, 1187 ЦК України, в сумі 7401,00 грн.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді