Кодимський районний суд Одеської області _________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1383/17
Провадження №2/503/666/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретар Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3М звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця.

В позовній заяві вказала, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 має неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач не утрмиує дитину, хоча зобовязаний це робити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 (діє відповідно до угоди про надання правової допомоги) позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що він дійсно є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_5, яку повинен утримувати. Однак, через відсутність постійної роботи та заробітку, отримання мінливого доходу від виконання робіт з надання різноманітних послуг населенню не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень та просив стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 500 гривень на місяць.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД №322310, виданим 19 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

В даний час сторони проживають окремо, шлюб між ними розірвано, дитина перебуває на утриманні позивача.

Отже, відповідач ОСОБА_4 законодавчо зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні.

Згідно ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991 року №789ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 19 Конвенції вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст.180, 181, 183 та 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та регулярного доходу, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 29 серпня 2000 року у твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. на місяць, починаючи з 25 липня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 29 серпня 2018 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2017 року.

Суддя Сопільняк О.М.