Справа № 137/352/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" травня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її тітка ОСОБА_2. При житті спадкодавець склала заповіт яким заповіла усе своє майно своїй племінниці - ОСОБА_1 Після смерті тітки позивач оформила спадщину на земельну ділянку біля будинку по АДРЕСА_1, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті її тітки ОСОБА_2.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Натомість представник позивача - адвокат ОСОБА_3 (уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 згідно договору на здійснення представництва в суді від 18.04.2017р. (а.с. 28) надав через канцелярію суду заяву якою просить: справу розглянути у його відсутність; позов підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судові витарти просив залишити за позивачем (а.с. 49).

Представник відповідача - Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, до судового засідання не з'явився, однак до суду надійшли заява, про те, що відповідач позов визнає та просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради (а.с. 24).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим 19.07.2016 р. виконавчим комітетом Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (а.с. 5).

Заповітом, котрий посвідчений 13.07.2016 р. в с .Осолинка Літинського району Вінницької області, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, де в б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла свої племінниці - ОСОБА_1 (а.с. 6).

З довідки Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 53 від 26.01.2017 р. вбачається, що дійсно з гідно записів господарської книги № 3 за 2016-2021 роки, особовий рахунок НОМЕР_3, житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (а.с. 14)

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р.) була зареєстрована та проживала одиноко за адресою АДРЕСА_1 (довідка Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 80 від 13.02.2017 р. (а.с. 15).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, будинок побудовано у 1955 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., допоміжною площею 17,8 кв.м., веранди літера «а», ганку, сараю літера «Б», сараю літера «В», огорожі № 1, воріт із хвірткою №2. Самовільні побудови відсутні (а.с. 9-13).

Листом за № 211/02-14 від 16.02.2017 р. нотаріус Літинської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 16).

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_2 за № 565/2016 (витребуваних судом за клопотанням представника позивача) вбачається, що спадкова справа заведена саме за заявою позивача. Заяви інших можливих спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 35-48).

Свідоцтвом про право на спадщину, серії НОМЕР_2 від 01.02.2017 р. засвідчується, що спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., є ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці, відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_2, та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та після смерті якої спадщину прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 (позивач).

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати, за клопотанням представника позивача (а.с. 49) слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., допоміжною площею 17,8 кв.м., веранди літера «а», ганку, сараю літера «Б», сараю літера «В», огорожі № 1, воріт із хвірткою №2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.