Справа № 147/850/17
Провадження № 2/147/608/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 20.11.1993 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, що складалася з 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Довганя, 95, в с. Гордіївка. Спадкоємцем до майна померлої матері є її дочка ОСОБА_1 Інших спадкоємців немає. Станом на 15.04.1991 року житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 та члени двору: її дочка ОСОБА_1, онук ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 Позивач, як спадкоємець першої черги, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, оскільки проживала разом з померлою на день її смерті разом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, розташований в с. Гордіївка по вул. Довганя, 95, Тростянецького району. Таким чином, позивач звернулася до суду та просила визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з господарськими спорудами після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 20.11.1993 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої не заперечує проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1, та просив справу розглянути без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожний із них скористався своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області №470 від 31.07.2017 року, житловий будинок №95 по вул. Довганя в с. Гордіївка Тростянецького району Вінницької області згідно погосподарської книги відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору ОСОБА_3, яка померла 20.11.1993 року, та члени: ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_4 онук, ОСОБА_5 онук (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ №265790 від 22.11.1993 р ОСОБА_3 померла 20.11.1993 року (а.с.6).

З дня смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на ? частки спірного житлового будинку.

За життя ОСОБА_3 заповіт на все своє належне майно не залишила.

Спадкова справа до майна померлої у нотаріальній конторі не заводилась.

На момент смерті ОСОБА_3, 20.11.1993року діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, спадкоємець після смерті ОСОБА_3, який успадкував ? частини спірного житлового будинку була дочка померлої ОСОБА_1, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що в с. Гордіївка, не отримала.

Факт перебування ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження позивача, де в графі мати записано «Горанчук Анастасія Петрівна» (а.с.9) та свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_6, після якого позивач змінила прізвище на «Любович» (а.с.7).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Довганя, 95 в с. Гордіївка Тростянецького району позивачу ОСОБА_1 приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу ОСОБА_7 відмовила, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.11).

Факт належності спадкодавцю ? частини житлового будинку «А», загальною площею 111,5 кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., допоміжною площею 27,4 кв.м., підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.12-14).

Окрім того, факт належності матері позивача частини житлового будинку в с. Гордівка по вул. Довганя, 95, підтверджується також довідкою від 31.07.2017 року №470, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, згідно якої будинок по вул. Довганя, 95 в с. Гордіївка станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів. Членами двору били: голова двору ОСОБА_3, яка померла 20.11.1993 року, та член двору ОСОБА_1, дочка, ОСОБА_4, онук, ОСОБА_5, онук. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її дочка, яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном, а саме: проводила ремонти, доглядала господарство та присадибну ділянку. Позовач зареєстрована та проживала разом з померлою в с. Гордіївка, вул. Довганя, 95, Тростянецького району (а.с.8);

Померла ОСОБА_3 документа на право власності на житловий будинок не виготовляла.

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, відповідно до вимог законодавства, була наділена правом власності на ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вулиці Довганя, 95, с. Гордіївка. ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги до майна померлої 20.11.1993 року матері ОСОБА_3

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має право на спадкування за законом, своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись 316, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158 ч.2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 100, ч.1 ст. 101, ст. 549 ЦК України УРСР (в ред. 1963 року),суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.Довганя, 95, Тростянецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_3, померлій 20 листопада 1993 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя