1Справа № 335/2071/17 2/335/930/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Шаповаловій М.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності. В позові зазначив, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997 року за № 483 виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_4 (батько позивача), ОСОБА_5 (мати позивача) та ОСОБА_2 (рідний брат позивача).

23.07.1997 року, вищезазначена квартира була зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентарізації за реєстровим № 34455.

08.01.2006 року померла мати позивача та відповідача, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 031404 від 09.01.2006 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями за законом якої стали чоловік померлої: ОСОБА_4 та син померлої ОСОБА_2, які спадщину прийняли. Позивач спадщину у встановлений законом строк не прийняв.

26.08.2011 року, ОСОБА_4, державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини, ОСОБА_5 (р.н. 2-1539). Вказане свідоцтво 22.09.2011 року зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, р.н. 34240681.

Іншу 1/6 частку цієї квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері, успадкував відповідач, ОСОБА_2.

02.07.2016 помер батько позивача, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 361482 від 04.07.2016 року.

ОСОБА_4 залишив заповіт на користь позивача. Копія заповіту від 02.11.2011 року посвідченого Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2541, додана до цієї заяви.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997 року за № 483 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/6 частину цієї ж квартири, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2011 року після смерті дружини, виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори.

Водночас, частка ОСОБА_4 з спільної сумісної власності з ОСОБА_2 не виділена, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2011 року № 32123713. Відповідач, ОСОБА_2, не надав згоди на визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні з метою подальшого оформлення спадщини на позивача. У звязку з зазначеним, нотаріус не має можливості визначити склад (частку у спільній сумісній власності) спадкового майна.

Позивач просить визначити ідеальні частки співвласників квартири АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності (2/3 частини квартири): ОСОБА_4, який помер 02 липня 2016 року та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), встановивши, що кожному з них належить по 1/3 частині вищевказаної квартири, виходячи з рівності часток співвласників.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997 року за № 483 виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.

23.07.1997 року квартира була зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 34455.

08.01.2006 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 031404 від 09.01.2006 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями за законом якої стали чоловік померлої: ОСОБА_4 та син померлої ОСОБА_2, які спадщину прийняли.

26.08.2011 року, ОСОБА_4, державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини, ОСОБА_5 (р.н. 2-1539) та 22.09.2011 року зареєстровано право власності, що підтвердується витягом з реєстру про державну реєстрацію прав. Іншу 1/6 частку цієї квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері, успадкував ОСОБА_2.

02.07.2016 помер батько позивача, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 361482 від 04.07.2016 року.

02.11.2011 року ОСОБА_4 залишив заповіт на користь ОСОБА_1, посвідченого Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2541.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому на підставі власності частину квартири АДРЕСА_1 та 1/6 частину цієї ж квартири, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2011 року після смерті дружини. Проте, частка ОСОБА_4 з спільної сумісної власності з ОСОБА_2 не виділена, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2011 року № 32123713. Відповідач, ОСОБА_2, не надав нотаріально посвідченої згоди на визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні з метою подальшого оформлення спадщини на позивача. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 12.01.2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого 02.07.2016 року батька ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 у звязку з неможливістю встановити частку спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Нормами ч.1 ст.368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі часткиз спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав - розглядаючи позови, повязані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.ст.328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи, що між співвласниками квартири АДРЕСА_3 відсутня засвідчена домовленість щодо часток, які належать їм на праві власності, відтак слід визначити за кожним із співвласників по 1/3 частині квартири виходячи із рівності часток співвласників.

На підставі ст.ст. 224-225, 328-330, 355-356, 370, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1276, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 11, 60-61, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити ідеальні частки співвласників квартири АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності (2/3 частини квартири): ОСОБА_4, який помер 02 липня 2016 року та ОСОБА_2 встановивши, що кожному з них належить по 1/3 частині квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В.Воробйов