Провадження № 2/127/4807/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.09.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору Дарування квартири від 21.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 3582, за ОСОБА_1 в КП «ВООБТІ» 19.01.2005 року в реєстровій книзі № 304 за реєстровим № 80 зареєстроване право приватної власності на цілу квартиру АДРЕСА_1.

Позивач власник квартири, зареєстрована та проживає в ній. Також в квартирі зареєстровані та проживають син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 На імя позивача в ОСББ «Грандоселя» відкритий особовий рахунок № 90504696 на дану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 був співмешканцем матері позивача ОСОБА_6, перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. Під час їх сумісного проживання він проживав в квартирі позивача і без її згоди 01.02.2015 року був там зареєстрований.

Спільне життя у відповідача з матірю позивача не склалося, і в серпні 2010 року вони припинили фактичні подружні відносини, відповідач пішов з сімї, покинувши спірну квартиру, разом з усіма своїми речами. Покидаючи квартиру ОСОБА_2 обіцяв знятися з паспортної реєстрації, однак до даного часу не знявся.

У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням належної ОСОБА_1, на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2, у звязку з його відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали та просила суд задоволити.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача в квартирі понад 7 років.

Відповідач ОСОБА_9 у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору Дарування квартири від 21.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 3582, за ОСОБА_1 в КП «ВООБТІ» 19.01.2005 року в реєстровій книзі № 304 за реєстровим № 80 зареєстроване право приватної власності на цілу квартиру АДРЕСА_1.

Позивач власник квартири, зареєстрована та проживає в ній. Також в квартирі зареєстровані та проживають син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 На імя позивача в ОСББ «Грандоселя» відкритий особовий рахунок № 90504696 на дану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 був співмешканцем матері позивача ОСОБА_6, перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. Під час їх сумісного проживання він проживав в квартирі позивача і без її згоди 01.02.2015 року був там зареєстрований.

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації посвідченого ОСББ «Грандоселя» від 14.06.2017 року, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 склали акт про те що, за адресою: вул. В. Порика, 21/52 в м. Вінниці починаючи з 25.08.2010 року фактично не проживає ОСОБА_2

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є членом сім'ї ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сім'ї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у будинку за адресою: м. Вінниця, вул. В. Порика 21/52 понад один рік, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 у звязку з його відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 20 копійок та витрати, повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя