Справа № 359/6337/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/4583/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 12.10.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи: Бориспільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А :

08 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із названим позовом, де просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №64, що по вул. Ватутіна в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 05 травня 2002 року померла її матір - ОСОБА_4.

За життя нею був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла дочці ОСОБА_5.

04 жовтня 2002 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з помилкою в імені спадкоємця, а саме: у заповіті зазначено «Галина», а у свідоцтві про народження «Ганна».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року встановлено факт належності ОСОБА_2 заповіту від 26 січня 1999 року, складеного ОСОБА_4.

Позивач замінила паспорт громадянина України, привівши його у відповідність до свідоцтва про народження, замість імені «Галина» було видано паспорт на імя «Ганна».

Після цього, ОСОБА_2 знову звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок №64, що по вул. Ватутіна в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області, видано 24 жовтня 2002 року, тобто вже після смерті ОСОБА_4.

Крім того, нотаріус зазначив, що 04 жовтня 2002 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подала ОСОБА_5, а 05 липня 2016 року ОСОБА_2.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частки житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами під №64, що по вул. Ватутіна в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 05 травня 2002 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця ОСОБА_4 виникло право власності на вказаний будинок.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що позивач, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, набула право власності в порядку спадкування за заповітом з моменту відкриття спадщини.

Незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавцем на випадок своєї смерті, обов'язкову частку у майні має її непрацездатний за віком син - ОСОБА_3 ( 1/2 : 1/2 = 1/4 ).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 3/4 частини житлового будинку №64 по вул. Ватутіна в с. Дударків Бориспільського району Київської області ( 1 1/4 = 3/4 ).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 05 травня 2002 року померла матір позивача - ОСОБА_4 ( а.с. 7 ).

За життя, а саме: 26 січня 1999 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла своїй дочці - ОСОБА_5 ( а.с. 10 ).

На день смерті ОСОБА_4 заповіт не змінено і не скасовано.

У звязку із цим відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №64, що по вул. Ватутіна в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області ( а.с. 12, 31 ).

04 жовтня 2002 року ОСОБА_5 подала заяву про прийняття спадщини після смерті 05 травня 2002 року ОСОБА_4 до Бориспільської районної державної нотаріальної контори ( а.с. 25 ).

Разом з цим, із заявою про прийняття спадщини 01 листопада 2002 року звернувся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 26 ), який має право на обовязкову частку в спадщині відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

02 червня 2009 року позивачу видано паспорт громадянина України на імя ОСОБА_2 ( а.с. 6 ).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року встановлено факт належності ОСОБА_2 заповіту від 26 січня 1999 року, складеного ОСОБА_4 та посвідченого Дударківською сільською радою, Бориспільського району, Київської області ( а.с. 8 ).

05 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою №1184/02-31 державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 07 липня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок №64 по вул. Ватутіна в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області видано 24 жовтня 2002 року, тобто вже після смерті ОСОБА_4.

Тому, спадкодавець не набула право власності на зазначений житловий будинок.

Крім того, нотаріус зазначив, що 04 жовтня 2002 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подала ОСОБА_5, а 05 липня 2016 року ОСОБА_2 ( а.с. 34 ).

У звязку із цим, ОСОБА_2 10 серпня 2016 року звернулась до суду із зазначеним позовом ( а.с. 2-4 ).

Враховуючи наявність інших дітей спадкодавця, зокрема, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які відмовились від прийняття спадщини ( а.с. 64, 65 ), та ОСОБА_9 ( а.с. 27, 28зв., 29, 30 ), обов'язкова частка в спадщині ОСОБА_3 становить 1/8 ( 1 : 4 : 2 ) частини спадкового майна.

Відтак, позивач має право власності в порядку спадкування за заповітом лише на 7/8 ( 1 - 1/8 ) частки житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, що по вул. Ватутіна, 64 в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області, після смерті 05 травня 2002 року ОСОБА_4.

Враховуючи вищезазначене, місцевий суд, на переконання суду другої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, та необґрунтовано прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог в зазначеному розмірі часток і ухвалив рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 1218, 1241, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження у ході апеляційного розгляду справи, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у визначеній судом другої інстанції частині у відповідності до ст. 309 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи: Бориспільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом матері - ОСОБА_4, яка померла 05.05.2002 року, на 7/8 часток житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що по вул. Ватутіна, 64 в с. Дударків, Бориспільського району, Київської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_10