Справа № 362/2344/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2614/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 19 04.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Олійника В.І., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 23 лютого 2016 року між ОСОБА_3, від імені якого на підставі довіреності від 27 липня 2015 року діяв відповідач ОСОБА_4., та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу приміщення за адресою: АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.О. за №199. Продаж приміщення вчинено за 149 000 грн., хоча ринкова вартість приміщення згідно Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ ІКФ «Реноме», становить 161 851 грн.

Разом з тим, вищевказане нежитлове приміщення вибуло з володіння позивача поза його волею, оскільки довіреність на ім'я ОСОБА_4 він надав на прохання свого батька - третьої особи ОСОБА_5, через існування грошових зобов'язань останнього перед ОСОБА_4, як своєрідну запоруку їх виконання у майбутньому. Ніякого наміру продавати спірне нежитлове приміщення ОСОБА_3 не мав, що підтверджується зокрема тим, що в липні 2015 року він почав переобладнувати належне йому нежитлове приміщення АДРЕСА_1, у житлове на підставі рішення Васильківської міської ради Київської області від 25.11.2014 року за №403 «Про переобладнання нежитлового приміщення в житлове». З покупцем позивач не зустрічався та гроші від продажу приміщення не отримував.

Крім того, приміщення продано за дуже низькою ціною - 149 000 грн., яку відповідач ОСОБА_4., як представник продавця ОСОБА_3, з ним не погоджував.

Таким чином, при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення відповідач ОСОБА_4. діяв з перевищенням повноважень, наданих йому на підставі довіреності від 27 липня 2015 року, тобто з власної ініціативи розширив межі наданих йому повноважень, не погодивши такий відступ з довірителем.

Враховуючи факт укладення ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з перевищенням наданих йому повноважень та з порушенням прав та інтересів ОСОБА_3, останній і просив суд з посиланням на ч. 1 ст. 241 ЦК України визнати вищевказаний правочин недійсним та визнати за ним, ОСОБА_3, право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 23 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.О., за реєстровим № 199, недійсним. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.О. за реєстровим № 199, відповідач ОСОБА_4 від імені позивача ОСОБА_3 на підставі довіреності від 27 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Довбнею І.В. за реєстровим № 667, продав відповідачеві ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за 149 000 грн. Згідно п. 3 Договору вищевказані кошти Покупець сплатила Продавцю до підписання цього Договору, а згідно п. 4 своїм підписом під цим договором ОСОБА_4 від імені Продавця підтверджує факт повного розрахунку за продане приміщення і відсутність до Покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, як представником ОСОБА_3, при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу були грубо порушені права останнього, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Зі змісту довіреності від 27 липня 2015 року (зі строком дії до 27 липня 2017 року), виданої ОСОБА_3 на ім»я ОСОБА_4., посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Довбнею І.В. за реєстровим № 667, відповідач уповноважений позивачем представляти його інтереси в будь-яких установах чи підприємствах, незалежно від організаційної форми та підпорядкованості, органах нотаріату, в тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування, в Державній реєстраційній службі України, в Державному агентстві земельних ресурсів України, а також в уповноважених недержавних структурах, господарських установах, житлово-комунальних органах, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, експертних організаціях (стосовно оцінки ринкової вартості нерухомого майна), з питань, пов»язаних з підготовкою необхідних документів та відчуження нерухомого майна, а саме: приміщення під АДРЕСА_1

В силу повноважень, що ґрунтуються на цій довіреності, представник ОСОБА_4 має право:

- замовляти, отримувати, підписувати будь-які необхідні документи, дублікати та їх копії, експертні висновки, витяги, для відчуження вищезазначеного нерухомого майна, в будь-яких установах чи підприємствах, незалежно від організаційної форми та підпорядкування, для належного виконання цієї довіреності;

- подавати від імені ОСОБА_3 будь-які запити, клопотання (як письмові, так і усні, щодо замовлення довідок, витягу з технічної документації, експертної оцінки і т.ін.), будь-які заяви (про сімейний стан та інші), інші документи, що стосуються виконання даної довіреності, та надавати іншу інформацію, прохання і побажання;

- зареєструвати в державному реєстрі, продати від імені ОСОБА_3 в органах нотаріату вищезазначене нерухоме майно, підписати договір купівлі-продажу з продавцем або його представником, за ціною та на умовах йому відомих, ними попередньо обговорених і які не потребують будь-якого додаткового узгодження з ним чи доказування такого факту перед третіми особами;

- отримувати гроші за договором купівлі-продажу, та інші повноваження.

Довіреність в силу вимог ст.202 ЦК України є одностороннім правочином, на який розповсюджується визначена ст.204 ЦК України презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зі змісту вищевказаної довіреності вбачається, що представник має право отримувати гроші за договором купівлі-продажу та не зобов»язаний додатково погоджувати ціну нерухомого майна з продавцем, що спростовує посилання позивача на перевищення відповідачем, як представником, наданих йому позивачем повноважень, обумовлених в нотаріально посвідченій, чинній на момент укладення правочину довіреності від 27 липня 2015 року.

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу, вчинений 23 лютого 2016 року між ОСОБА_2, як покупцем, та ОСОБА_3, як продавцем, від імені якого на підставі діючої довіреності від 27 липня 2015 року виступав ОСОБА_4, який діяв в межах та спосіб, визначених довіреністю, не вийшовши за її межі, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 перевищив свої повноваження представника, порушивши тим самим права ОСОБА_3, є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Посилання суду на невідповідність ціни проданої нерухомості її фактичній вартості з посиланням на висновок про вартість майна Центру незалежної оцінки «Актив Інвест», є необґрунтованим, оскільки цей висновок ціну нерухомості - 547 829,00 грн., визначає станом на 26 травня 2016 року (том 1, а.с.37), що жодним чином не спростовує ту вартість, яка визначена сторонами в договорі купівлі-продажу від 23 лютого 2016 року на підставі Звіту про оцінку майна ТОВ ІКФ «Реноме» від 02 лютого 2016 року, відповідно до якого ціна нерухомого майна дорівнює 161 851 грн.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: