Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2443/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 33 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання: Добровольскої Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Житомирської області, Головного управління національної поліції України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди завданої органами досудового розслідування, прокуратури і суду,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2017 року

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів попереднього слідства в розмірі 10 000 000 грн. На обґрунтування вимог зазначив, що внаслідок неправомірних дій правоохоронних органів, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, тримання його під вартою та перебуванням під кримінальним переслідуванням, яке тривало понад 6 років, йому завдано моральну шкоду, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, ускладнень у сімейних відносинах, значного погіршення стану здоров'я та неможливості влаштуватися на роботу.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1 091 839 грн. на відшкодування моральної шкоди, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Житомирської області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, стягнувши на його користь моральну шкоду в розмірі 235 306 грн. 66 коп.

Зокрема зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв'язку з чим вважає, що судом неправильно визначено розмір моральної шкоди за перебування позивача під слідством та судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2010 року слідчим управлінням УМВС України в Житомирський області проти позивача була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і в цей же день його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, в порядку ст.115 КПК України (а.с.4,5-8).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2010 року відносно ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.9).

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 14.03.2011 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.10.2011 року, позивача було визнано винним у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі (а.с.3-20).

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2012 року вирок суду першої інстанції та ухвалу Апеляційної інстанції скасовано і справу направлено на новий розгляд (а.с.21-23).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.06.2014 відносно ОСОБА_2 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд (а.с.40).

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 01.03.2016 року, позивача визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за відсутністю в його діях складу злочину та виправдано за даним обвинуваченням (а.с.41-56).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.12.2016 року, касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області залишено без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 1 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Частково задовольняючи позов, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, внаслідок чого позивач знаходився під слідством та судом з 14 січня 2010 року по 08 грудня 2016 року, тобто 6 років 10 місяців 23 дні, з яких 4 роки 6 місяців 4 дні перебував під вартою, 1 рік 8 місяців 13 днів - під підпискою про невиїзд та 9 місяців та 7 днів - справа перебувала на розгляді у ВССУ, йому завдано моральної шкоди. Розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено з урахуванням його доведеності позивачем, вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 23,1176 ЦК України, врахувавши при цьому також роз'яснення, надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, як незаконні дії щодо позивача призвели до того, що він тривалий час був обмежений у здійсненні своїх конституційних прав та свобод, ізольований від суспільства в установах виконання покарань, поза своєю волею перебував в середовищі підозрюваних та засуджених, не мав можливості нормального спілкування із своїми рідними, близьким та друзями, не міг виховувати та турбуватися про своїх дітей, тощо. Крім цього, вимушені зміни у житті позивача, порушення нормальних життєвих зв'язків, зниження його авторитету, престижу, репутації, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Цей розмір шкоди відповідає положенням закону щодо врахування вимог розумності та справедливості, а також розміру заробітної плати на час розгляду справи і не порушує положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Отже, судове рішення ґрунтується на встановлених обставинах та досліджених доказах, зроблені у ньому висновки відповідають нормам матеріального права, порушень процесуального права не встановлено.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши справу в повному об'ємі, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та безпідставності приведених в апеляційній скарзі доводів, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді