Справа № 510/1017/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2; копія повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_3., серії НОМЕР_2 від 04.06.1999 р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_5; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, мати - ОСОБА_7, батько - ОСОБА_2; копія довідки про укладення шлюбу № 53 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, прізвище позивачки після укладення шлюбу - «ОСОБА_1», актовий запис № 180 від 20.02.1981 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_1, прізвище дружини - «ОСОБА_1», актовий запис № 10 від 17.03.1984 р.; копія довідки Лиманської сільської ради № 189 від 02.02.2016 р., яка підтверджує, що ОСОБА_3 була внесена до списку з розпаювання земель Лиманської сільської ради, який був складений на зборах ВАТ «1 Травня»; довідка про нормативну грошову оцінку земельної частки (пай) площею 3,48 умовних кадастрових гектарів на території Лиманської сільської ради - 57710,27 грн.; довідка відділу Держгеокадастру у Ренійському районі Одеської області, згідно якої сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не видавався; копія постанови про відмову щодо вчинення нотаріальних дій, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка була бабусею позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Насінницький радгосп «1Травня» у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектарів.

Право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Насінницький радгосп «1Травня» у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектарів виникло на підставі п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки вона була включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Прикордонник», однак сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не отримала.

Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців не має, оскільки батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2

У шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963) р., шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки після смерті ОСОБА_3 предмети домашньої обстановки і вжитку перейшли до неї, іншого майна у ОСОБА_3 не було.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_3 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 529 ЦК України (1963 р.) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийняття спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Як було встановлено судом, в серпні 1999 року КСП «Прикордонник» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, і з цього ж року землі колективної власності були розпайовані членами КСП, згідно із списком до державного акту, почали видавати сертифікати на земельні частки (паї) у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектара. У список, що додається до державного акту на землю, було включено і ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 189 від 02.02.20016 р., однак сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не отримала.

Згідно з п. 24 Постанови ПВСУ від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Насінницький радгосп «1Травня» у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектарів увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користування предметами обстановки та вжитку), інших спадкоємців не має.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), оскільки вона фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та не заявила про відмову від неї, однак не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Насінницький радгосп «1Травня» у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектарів, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Насінницький радгосп «1Травня» у розмірі 3,48 умовних кадастрових гектарів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін