Провадження № 22-ц/780/3996/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 38 17.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
17 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Марченка Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом та просили усунути ОСОБА_3 , 1962 року народження від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається із квартири, що знаходиться по АДРЕСА_2 , автомобіля ВАЗ-21013 та грошових вкладів в Ощадбанку. Сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину в установлений законом строк. За життя спадкодавця відповідач ухилявся від надання допомоги матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані. Для лікування спадкодавцю потрібні були значні кошти та моральна підтримка, але відповідач ухилявся від надання будь-якої допомоги. Відповідач вчиняв відносно спадкодавця фізичне та психологічне насильство, ображав її, принижував, не дозволяв вільно пересуватися по квартирі. Відповідач погано відносився до матері, що у березні 2016 року прийшлось навіть викликати поліцію. У травні 2016 року у спадкодавця стався другий інсульт, після чого вона була взагалі в безпорадному стані та прикута до ліжка. Відповідач відмовився надавати будь-яку допомогу матері. Факт перебування дружини та матері позивачів в безпорадному стані та її хвороба підтверджується випискою із історії хвороби. Позивачі вважають, що відповідач, який ухилявся від надання допомоги хворій матері та застосовував до неї психологічне насильство, ображав її, повинен бути усунений від права на спадкування на майно, яке він не заслуговує. Відповідач не приймав участь у похованні матері. Крім того, грошові вклади, які входять до складу спадкового майна, фактично не належали матері. Вказані кошти ОСОБА_2 отримав від Київського обласного військового комісаріату у 2015 році як військовослужбовець, що перебував в зоні АТО.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачі посилаються на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві та зазначають, що суд не дав належної оцінки, наявним у матеріалах справи доказам.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається з: квартири АДРЕСА_3 , автомобіля ВАЗ- 21013, номерний знак НОМЕР_3 та грошових вкладів в Ощадбанку (а.с.10-12).

Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

13 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.119).

01 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з заявами про прийняття спадщини (а.с.117).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3348 з 11 грудня 2015 року по 21 грудня 2015 року гр. ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні у Вишнівській міській лікарні, з клінічним діагнозом: «Ц/атеросклероз з арт. гіпертензією. Гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в виді елементів моторної афазії, легкого правостороннього геміпарезу».

Згідно висновку спеціаліста №131/17 в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_5 від 04 квітня 2017 року у гр. ОСОБА_4 з кінця 2015 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 були наявні суттєві функціональні порушення в організмі, які обмежували її життєдіяльність, спроможність своїми силами забезпечувати власні потреби, а тому викликали необхідність постійного стороннього догляду та допомоги (а.с.145).

Згідно довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 19 травня 2016 року ОСОБА_2 за власний рахунок поховав матір ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Згідно розписок від 21 січня 2016 року, 26 лютого 2016 року, 11 травня 2016 року, 14 травня 2016 року, 19 травня 2016 року ОСОБА_3 передавав ОСОБА_2 кошти на лікування матері ОСОБА_4 (а.с.55-58).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі надавали всю необхідну допомогу спадкодавцю, а тому спадкодавець ОСОБА_4 не потребувала допомоги саме від відповідача. Позивачі не надали доказів звернення покійної за матеріальною чи фізичною допомогою до відповідача, а також того, що відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги.

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено судам, що факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про усунення від права на спадкування, позивачі вказують на те, що за життя спадкодавця відповідач ухилявся від надання допомоги матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Однак, позивачі не надали належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги матері ОСОБА_4 . Крім того, з наявних у матеріалах справи розписок вбачається, що відповідач надавав кошти на лікування спадкодавця.

У позовній заяві позивачі вказують на те, що вони надавали матеріальну допомогу та піклувалися про спадкодавця. Вказані обставини підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні. Отже, ОСОБА_4 не потребувала допомоги, оскільки отримувала її від позивачів по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зазначають, що відповідач вчиняв фізичне та психологічне насильство. Однак, будь-які докази на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 також зазначає про те, що грошові кошти на рахунку спадкодавця є його особистими коштами і відповідач не має на них права. Однак, вказана обставина не стосується предмета спору, а тому не може бути прийнята до уваги судом.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.
Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.