печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9101/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Чепізі Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим Іванець М. про відновлення втраченого провадження по цивільній справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим Іванець М. звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння, посилаючись на наступне.

Підставами для звернення прокурора Нахімовського району м. Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до суду за вказаним позовом стало порушення інтересів держави, яке полягало в незаконному відчуженні земель державної власності на користь третіх осіб.

Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р. вказаний позов задоволено частково. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,00922 га, виданий на ім'я ОСОБА_3 У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р. рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позову відломлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р. рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

14.04.2015 р. Генеральною прокуратурою України до Верховного суду України подано заяву про перегляд Верховним Судом України постановленої у даній справі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р. та рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 28.04.2015 р. за вказаною заявою відкрито провадження та витребувано матеріали відповідної справи із Нахімовського районного суду м. Севастополя.

Справа за вказаним позовом до Верховного Суду України не надійшла в зв'язку з тимчасовою окупацією території України та припиненням роботи відповідного суду.

Всі матеріали паперових наглядових проваджень за позовами органів прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя також залишилися на території анексованого півострову.

Зазначене унеможливлює здійснення належним чином органами прокуратури обов'язку захисту інтересів держави в суді.

В судовому засіданні представник Прокуратури Автономної Республіки Крим підтримав заяву і просив її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про розгляд заяви повідомлялись у встановленому законом порядку шляхом публікації оголошення розгляду заяви на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши зібрані матеріали, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання відновлення провадження слід врахувати наступне обґрунтування прокурора.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно доводів заяви в провадженні Нахімовського району м. Севастополя перебувала цивільна справа № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Підставою для звернення прокурора Нахімовського району м. Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до суду за вказаним позовом стало порушення інтересів держави, яке полягало в незаконному відчуженні земель державної власності на користь третіх осіб.

Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р. вказаний позов задоволено частково. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,00922 га, виданий на ім'я ОСОБА_3 У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р. рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позову відломлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р. рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

14.04.2015 р. Генеральною прокуратурою України до Верховного суду України подано заяву про перегляд Верховним Судом України постановленої у даній справі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р. та рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 28.04.2015 р. за вказаною заявою відкрито провадження та витребувано матеріали відповідної справи із Нахімовського районного суду м. Севастополя.

Листом Верховного Суду України від 03.01.2017 р. № 6-199ц15 Генеральну прокуратуру України повідомлено, що станом на день надання відповіді матеріали справи № 765/4347/13-ц на адресу Верховного суду України не надходили.

Вказаним листом Верховним Судом України Генеральній прокуратурі України запропоновано вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження у даній справі, який останньою направлено для розгляду до прокуратури Автономної Республіки Крим.

Наказом виконувача обов'язків Генерального прокурора України №33ш від 12.06.2014 прокуратуру Автономної Республіки Крим передислоковано до міста Києва.

Пунктом 3 розділу І Порядку організації діяльності органів прокуратури у зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №414 від 23.12.2015, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2016 за № 102/28232, (далі - Порядок) функції прокуратури міста Севастополя покладено на прокуратуру Автономної Республіки Крим.

Пунктами 4, 5 розділу II Порядку, зобов'язано прокуратуру АР Крим забезпечити участь у розгляді судами першої та апеляційної інстанцій цивільних, адміністративних і господарських справ, підсудних судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, відповідно до законодавства, здійснювати якісну і своєчасну підготовку та пред'явлення позовів (заяв, подань), забезпечення позовних вимог згідно з чинним законодавством при пред'явленні позову.

Відповідно до ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами..

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підставами для звернення прокурора Нахімовського району м. Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до суду з вказаною заявою стало порушення інтересів держави, яке полягало в незаконному відчуженні земель державної власності на користь третіх осіб.

Враховуючи, що прокуратура Нахімовського району м. Севастополя на материкову частину України не передислокована, а відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, звернення із заявою про відновлення втраченої справи № 765/4347/13-ц здійснюється саме прокуратурою АР Крим.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень (№ рішення 38291531), встановлено, що у липні 2013 року прокурор Нахімовського району м. Севастополя звернувся до суду в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач всупереч порядку, встановленому нормами діючого земельного законодавства, та у порушення інтересів держави отримав у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 позов задавлено частково. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,0922 га, виданий на ім'я ОСОБА_3 У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р., рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р. залишено без змін.

Не погодившись із судовим рішенням суду касаційної інстанції Генеральною прокуратурою України 14.04.2015 р. до Верховного Суду України подано заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду у цивільних і кримінальних справ від 16.04.2013 р., рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.

Однак, на теперішній час справа не може бути розглянута у зв'язку з тимчасовою окупацією території України та припиненням роботи Нахімовського районного суду м. Севастополя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації півострову Крим є 20.02.2014.

Усі матеріали паперових наглядових проваджень за позовами органів прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя залишились на території півострову, анексованого Російською Федерацією.

Водночас, вивченням електронної бази Єдиної системи статистики та аналізу органів прокуратури України встановлено, що прокуратурою Нахімовського району м. Севастополя на виконання діючого на момент пред'явлення позову наказу Генерального прокурора України від 27.05.2013 № 64 «Про заходи щодо удосконалення представницької діяльності органів прокуратури» створено електронне наглядове провадження, у якому зосереджено електронні копії деяких документів, які були предметом розгляду у вищевказаній справі.

Враховуючи наведене, прокуратурою АР Крим надані паперові копії зазначених електронних документів, відновлення яких дозволить завершити розгляд справи Верховним Судом України та вжити заходів до захисту інтересів держави у вказаному спорі.

У зв'язку з вищевикладеним, відновлення документів, долучених до матеріалів заяви про відновлення судового провадження по справі № 765/4347/13-ц, є необхідним заходом, спрямованим на захист інтересів держави.

Відповідно до статті 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

У разі якщо прокурор брав участь у розгляді справи, подавши заяву в інтересах певної особи, користуючись процесуальними правами цієї особи, то він має право ініціювати питання про відновлення втраченого судового провадження.

Статтею 404 ЦПК України встановлено, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 09.02.2017 р. підсудність справи за даною заявою визначено Печерському районному суд м. Киває.

Вирішуючи заяву слід виходити з наступного.

Згідно ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження. За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Із поданих суду матеріалів вбачається, що рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р. приймалось на підставі позову та додатків до нього, які надані прокурором:

- копія розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 15.02.2010 р. № 319-р «Про надання у власність обслуговуючому кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» земельної ділянки площею 5,1 га, розташованої у районі мису Толстий (північна сторона), для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення;

- копія фрагменту Генерального плану м. Севастополя;

- копія запиту прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. від 12.06.2013 р. № 46-3048 до Севастопольської міської ради;

- копія листа Севастопольської міської ради від 27.06.2013 р. № 03-15/3108 на запит прокурора Нахімовського району м. Севастополя від 12.06.2013 р. № 46-3048;

- копія листа Управління містобудування і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації від 12.11.2010 р. № 5-2/5753;

- копія рішення виконавчого комітету Севастопольської міської ради від 08.02.1977 р. № 3/93 «Про межі районів м. Севастополя»;

- копія рішення Севастопольської міської ради від 13.12.2005 р. № 4114 «Про затвердження Генерального плану м. Севастополя до 2025 р.»;

- копія Генерального плану м. Севастополя;

- копія державного акту серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку, площею 0,0922 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі, зареєстрованого за № 03290 у Книзі записів реєстрації державних актів на землю, договорів оренди землі;

- копія плану меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

Вказане рішення суду першої інстанції прокурором надано в копії.

В подальшому апеляційний розгляд здійснювався Апеляційним судом м. Севастополя 09 грудня 2013 року на підставі апеляційної скарги ОСОБА_3, які також надані прокурором.

В наданих на запит суду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ матеріалах касаційного провадження № 6-1666св14 містяться наступні документи:

- копія касаційної скарги Севастопольської міської ради від 27.12.2013 р. № 03-15/6270 на рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.;

- копія касаційної скарги заступника прокурора м. Севастополя Загнітко Є. від 13.01.2014 р № 05/3-19вих-14 на рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.;

- копія ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р. про відхилення касаційних скарг заступника прокурора м. Севастополя та Севастопольської міської ради та залишення без змін рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.

Мета звернення до суду заявника пов'язана з необхідністю захисту інтересів держави та розгляду Верховним Судом України заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 та рішення апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 у справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Наявні в справі про відновлення втраченого провадження копії документів з втраченої цивільної справи із штампом суду про їх отримання і відповідно долучені до матеріалів втраченої справи вказують на їх знаходження в матеріалах справи, їх використання судом при винесення рішення, оскільки у самому рішенні наявне посилання на них.

Зважаючи на вищевказане, документи, що були дослідженні в судовому засіданні, які суд вважає достатніми для відновлення втраченого судового провадження, враховуючи доводи заявника щодо необхідності відновлення втраченого провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, та відновити судове провадження в частині позову та додатків до нього; ухвали судді Нахімовського районного суду м. Севастополя від 26.07.2013 р. про відкриття провадження у цивільній справі № 765/4347/13-ц; рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р. у цивільній справі № 765/4347/13-ц; апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р.; рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.; касаційної скарги Севастопольської міської ради від 27.12.2013 р. № 03-15/6270 та касаційної скарги заступника прокурора м. Севастополя Загнітко Є. від 13.01.2014 р № 05/3-19вих-14 на рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.; ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р.

Керуючись ст. ст. 1, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 402-405, 407-408 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

заяву першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим Іванець М. про відновлення втраченого провадження по цивільній справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння - задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння в частині наступних документів:

- позовної заяви прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння;

- розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 15.02.2010 р. № 319-р «Про надання у власність обслуговуючому кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» земельної ділянки площею 5,1 га, розташованої у районі мису Толстий (північна сторона), для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення;

- фрагменту Генерального плану м. Севастополя;

- запиту прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. від 12.06.2013 р. № 46-3048 до Севастопольської міської ради;

- листа Севастопольської міської ради від 27.06.2013 р. № 03-15/3108 на запит прокурора Нахімовського району м. Севастополя від 12.06.2013 р. № 46-3048;

- листа Управління містобудування і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації від 12.11.2010 р. № 5-2/5753;

- рішення виконавчого комітету Севастопольської міської ради від 08.02.1977 р. № 3/93 «Про межі районів м. Севастополя»;

- рішення Севастопольської міської ради від 13.12.2005 р. № 4114 «Про затвердження Генерального плану м. Севастополя до 2025 р.»;

- Генерального плану м. Севастополя;

- державного акту серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку, площею 0,0922 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі, зареєстрованого за № 03290 у Книзі записів реєстрації державних актів на землю, договорів оренди землі;

- плану меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2;

- ухвали судді Нахімовського районного суду м. Севастополя від 26.07.2013 р. про відкриття провадження у цивільній справі № 765/4347/13-ц за позовом прокурора Нахімовського району м. Севастополя Щеннікової Л. в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки з незаконного володіння;

- рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р. у цивільній справі № 765/4347/13-ц;

- апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 р.;

- рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.;

- касаційної скарги Севастопольської міської ради від 27.12.2013 р. № 03-15/6270 на рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р

- касаційної скарги заступника прокурора м. Севастополя Загнітко Є. від 13.01.2014 р № 05/3-19вих-14 на рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 09.12.2013 р.;

- ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 р.

Відновити наступні судові рішення:

1. « Справа № 765/4347/13-ц

Категорія 44

РІШЕННЯ

21 жовтня 2013 року Нахімовський районний суд міста Севастополя в складі:

Головуючого: судді Пекарініної I.A.

при секретарі: Зуб B.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну справу за позовом Прокурора Нахімовського району міста Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради до ОСОБА_3, 3-тя особа: Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» про визнання про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування на користь держави в особі Севастопольської міської Ради з незаконного володіння земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Нахімовського району міста Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3. про визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0922 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3. Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі, зареєстрованого за № 03290 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а також про витребування на користь держави в особі Севастопольської міської Ради з незаконного володіння ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що відповідачем безпідставно, всупереч порядку, встановленого нормами діючого земельного законодавства, у порушення інтересів держави отримано у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1 зареєстрованого за № 03290 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Підставою видачі державного акту вказано розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 319-р від 15.02.2010 року. Як було з'ясовано при проведенні прокурорської перевірки, 15.02.2010 року за № 319-р Севастопольською міською державною адміністрацією було видано розпорядження «Про затвердження проекту землеустрою по відводу земельної ділянки із встановлення меж в натурі (на місцевості) розташованої в районі мису Толстий (північна сторона), для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення та передання у власність обслуговуючому кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» земельну ділянку площею 5,1 га для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення, з віднесенням цієї земельної ділянки за основаним цільовим призначенням до земель житлової та громадської забудови, яке не вирішувало питання щодо надання відповідачеві земельної ділянки у власність. Крім того, вказане розпорядження видане Севастопольською міською державною адміністрацією з перевищенням повноважень, так як відповідно до п. 12 Перехідних Положень Земельного Кодексу України (далі ЗК України) від 25.10.2001 року, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження із розпоряджанням землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Тобто спірна земельна ділянка вибула з державної власності незаконно, всупереч волі держави у особі уповноваженого на те органу - Севастопольської міської Ради, що дає підстави для пред'явлення вимог про витребування її з чужого' незаконного володіння.

У судовому засіданні прокурор Нейков 0.1. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові, просить визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0922 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі, зареєстрованого за № 03290 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а також про витребування на користь держави в особі Севастопольської міської Ради з незаконного володіння ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності за Севастопольською міської Радою. Також зазначав, що згідно Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» зі змінами вказана земельна ділянка віднесена до земель комунальної власності», тому є підстави для витребування на користь держави в особі , Севастопольської міської Ради з незаконного володіння відповідача земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності за позивачем.

Представник Севастопольської міської Ради в судовому засіданні вимоги позову підтримала, наполягала на його задоволенні у повному обсязі, також долучила до матеріалів справи у якості доказів по справі копії документів, на які посилалась в обґрунтування заявлених позовних вимог. У поясненнях, вимоги позову прокурора підтримала, вказувала на порушення відповідачем порядку отримання земельної ділянки, встановленому законом, у зв'язку з чим земельна ділянка вибула із власності територіальної громади незаконно.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення проти позову та долучив копії документів в обґрунтування заперечень проти позову, зокрема рішення судів, на підставі яких відповідачу був виданий державний акт, та просив їх врахувати на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, також зазначав, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі, оскільки державний акт видавався відповідачу Севастопольською міською державною адміністрацією та Головним управлінням Держкомзему України в м. Севастополі, тобто спір не має ознак приватноправового, також вказував на те, що Розпорядження СМДА від 15.02.2010 року на підставі якого відповідачу був виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не скасовано, прокурор при зверненні до суду в інтересах органу місцевого самоврядування, вийшов за межи своєї компетенції, тому що Севастопольська міська Рада не є органом державної влади та прокурор на мав права на звернення до суду в її інтересах. Оскільки границі м. Севастополя офіційно не встановлені, земельна ділянка знаходилась у державній власності, та СМДА мала право на передачу у власність земельної ділянки. Також в обґрунтування заперечень проти позову, посилався на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.03.2012 року по справі за позовом Севастопольської міської Ради до ОК ДБК «Санбриз», Севастопольської міської державної адміністрації, 3-ті особи - члені ОК ДБК «Санбриз» про зобов'язання повернути земельну ділянку площею 5,1 га надану кооперативу на підставі Розпорядження СМДА від 15.02.2010 року, якою в задоволенні позову про визнання вказаного розпорядження недійсним було відмовлено, та судом встановлено відсутність порушених прав територіальної громади в особі Севастопольської міської Ради на спірну земельну ділянку. Також зазначав суду, що не є порушенням земельного законодавства надання державних актів фізичним особам - членам кооперативу відповідно до списку, наданого як додаток до Розпорядження, на який послався голова СМДА.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2010 року за № 319-р Севастопольською міською державною адміністрацією було видано розпорядження «Про затвердження проекту землеустрою по відводу земельної ділянки із встановлення меж в натурі (на місцевості) розташованої в районі мису Толстий (північна сторона), для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення та передання у власність обслуговуючому кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» земельну ділянку площею 5,1 га для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення, з віднесенням цієї земельної ділянки за основаним цільовим призначенням до земель житлової та громадської забудови. Відповідно до вказаного розпорядження ОК ДБК «Санбриз» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення кварталу індивідуальної дачної забудови, розташованої у районі в районі мису Толстий (північна сторона) площею 5,1 га. Надання земельних ділянок по АДРЕСА_1 у власність фізичним особам вказаним розпорядженням адміністрації не передбачалося.

Пунктом 4 вказаного розпоряджання Головне управління Держкомзему України в м. Севастополі було зобов'язане забезпечити оформлення та державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,1 га у встановленому законом порядку. Надання земельних ділянок по АДРЕСА_1 у власність фізичним особам вказаним розпоряджанням адміністрації не передбачалося.

Відповідно до державного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, виданого СМФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, площею 0,0922 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Державний акт зареєстровано 24.03.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03291, з зазначенням підстави видачі - розпоряджання Севастопольської міської державної адміністрації № 319-р від 15.02.2010 року.

Статтею 118 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради (далі - Уповноважена установа) за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Уповноважена установа розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Уповноважена установа у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у порядку статей 10, 60 ЦПК України, суду не надали належних та допустимих доказів свого особистого звернення до Севастопольської міської ради та Севастопольської міської державної адміністрації із заявою про передачу земельної ділянки у власність, у тому числі про надання згоди на розробку проекту відведення на земельну ділянку. Відповідно, суду не надані рішення, пов'язані з передачею ОСОБА_6, як фізичній особі, земельних ділянок Севастопольською міською радою або Севастопольською міською державною адміністрацією, також відповідачем ОСОБА_6 та її представником до матеріалів справи не долучені відомості про фактичне членство ОСОБА_3 у в ОК «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз», у довідці про правової статус і форму власника земельної ділянці видану Управлінням Держкомзему м. Севастополя як власник земельної ділянки площею 5,1000 га зазначений саме ОК «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз».

Отже, набуття права власності ОСОБА_3 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею площею 0,0922 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 суперечить положенням ст. 116, 118 Земельного кодексу України.

Крім того, з огляду на те, що жодне розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 15.02.2010 року за № 319-р не встановлює права власності на земельну ділянку відповідача, посилання на нього у державному акті серія НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0992 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, є безпідставним.

Крім того, суд знаходить безпідставним посилання представника на той факт, що правомірність набуття права власності на земельну ділянку відповідача встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 12.12.2012 року, оскільки вказана постанова набрала чинності згідно ухвали Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 року. Згідно відомостей викладених у державному акті, він виданий Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі 29.12.2012 року.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 № 1699-ІІІ (діючого на момент видачі спірного державного акту), принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту визначаються у генеральному плані населеного пункту.

Рішенням Севастопольської міської Ради "Про затвердження Генерального плану міста Севастополя до 2025 року" від 13.12.2005 № 4114 затверджено розроблений "НДПІ містобудівництва" та "КримНДОпроект" Генеральний план міста Севастополя до 2025 року на планувальну територію, загальною площею 86,4 тис. га. Наявність Генерального плану міста Севастополя не оспорюється особами, які приймають участь у справі, тому цей факт не потребує доказування.

Постановою Вищого адміністративного Суду України від 19.12.2012 року № К-18734/10 викладено правову позицію, що землі державної та комунальної власності на території адміністративно - територіальної одиниці м. Севастополь на даний час згідно Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» - не розмежовано. Таким чином Севастопольська міська державна адміністрація не має законних повноважень розпоряджатися земельними ділянками в м. Севастополі, в тому числі шляхом прийняття розпоряджень голови адміністрації (про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки, надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки та ін. ).

Відповідно до ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом, (судами) касаційної інстанції одних і тих-самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

У постанові Верховного суду України від 24.04.2013 р. по справі викладено правову позицію, відповідно до якої, правовими підставами набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України, або рішення за результатами аукціону. Оскільки рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку за відповідачем у справі, яка переглядається, відсутнє, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч. 1 ст.116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий із порушенням вимог ст.ст.116, 118 ЗК України, - недійсним.

Відповідно до частини першої статті 126 Земельного кодексу України (у редакції Закону України від 05.03.2009 № 1066-VI) державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Частиною другою цієї статті також встановлена можливість посвідчення права власності на земельну ділянку іншими документами, а саме, на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується або цивільно-правовою угодою або свідоцтвом про право на спадщину.

Тобто, законом встановлено три можливі види документів, що можуть посвідчувати право власності на земельну ділянку. При цьому, таке право посвідчується державним актом, якщо земельна ділянка набувається у власність із земель державної чи комунальної власності, або у разі зміни її меж чи цільового призначення.

Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правовим титулом правочину, щодо набуття права власності на земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності є державний акт на право власності на земельну ділянку, встановленої форми, підписаний посадовою особою уповноваженого органу.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно зі п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу, - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України).

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 № 2, виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 не відповідає приписам ст. 116,118 Земельного Кодексу України, правові підстави для набуття відповідачем права власності на земельну ділянку відсутні, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги прокурору про те, що захист права на земельну ділянку, відповідно до п.7 частини другої статті 16 Цивільного Кодексу України можливий шляхом припинення правовідношення власності відповідача шляхом визнання недійсним державного акту на право власності не земельну ділянку.

Суд вважає такими що не підлягають задоволенню вимоги прокурора про витребування на користь держави в особі Севастопольської міської Ради з незаконного володіння земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 319 та частини першої статті 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим, з підстав ст. 387 ЦК України позов не заявлено, обставини, які мають значення для справи прокурором суду не доведені, відповідні докази суду не надані.

Також не встановлено судом порушення права Севастопольської міської Ради на набуття права власності шляхом реєстрації цього права на час розгляду справи судом у спосіб визначений прокурором. У випадку заявлення позову з відповідних підстав про витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення порушених прав власності територіальної громади, її право підлягає до захисту у спосіб передбачений ст. 387 ЦК України.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З оглядом на вищенаведене, керуючись статтями 1, 11, 15, 16, 202, 203, 215, 216, 228, 319, 321, 387, 388 Цивільного кодексу України, статтями 9, 51, 52, 78, 81, 83, 116, 118, 126, 127,128, 134, 152 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 27, 31, 11, 57 - 61, 88, 114, 168, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0922 га, розташовану в м. Севастополі по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий Головним Управлінням Держкомзему у м. Севастополі на ім'я ОСОБА_3, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03290.

В задоволенні позовних вимог про витребування на користь держави в особі Севастопольської міської Ради з незаконного володіння земельної ділянки шляхом реєстрації права та визнання права власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 114 гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Севастополя через Нахімовський районний суд міста Севастополя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Нахімовського

районного суду м. Севастополя /підпис/ Пекарініна І.А.»

2. «Апеляційний суд міста Севастополя

Справа №22-ц/797/2892/2013р. Головуючий в 1 інстанції Пекарініна I.A.

Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції Алєєва Н.Г.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя в складі:

Головуючої - Алєєвої Н.Г.,

суддів - Зотова B.C., Козуб О.В.

за участю:

секретаря - Пасічник Г.І.,

представника відповідачки

та третьої особи - Муляра І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 року по цивільній справі за позовом Прокурора Нахімовського району м. Севастополя /далі Прокурор/ в інтересах Севастопольської міської Ради до ОСОБА_3, третя особа Обслуговуючий кооператив «Дачно-будівельний кооператив «Санбриз» /далі ОКДБК «Санбриз»/ про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування останньої з незаконного володіння відповідачки, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов Прокурора задоволений частково. Визнаний недійсним виданий на ім'я ОСОБА_3 державний акт НОМЕР_1 від 23.03.2010 року про право власності на земельну ділянку розташовану у АДРЕСА_1, площею 0, 0922га. В решті позову відмовлено. З ОСОБА_3 на користь держави стягнутий судовий збір в сумі 114,70грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення з ухваленням нового про відмову в позові. ОСОБА_3 вказує, що земельна ділянка надана їй на підставі розпоряджень Севастопольської міської державної адміністрації №810-р від 22.10.2009 року та №319-р від 15.02.2010 року, яки постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.03.2012 року визнані законними. Крім того, на час виникнення спірних відносин та до теперішнього часу межі міста Севастополя у встановленому законом порядку не встановлені; Севастопольська міська Рада державного акту про право власності на спірну земельну ділянку не має.

Задовольняючи позов Прокурора суд не дав належної оцінки цім фактам.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що остання підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч. 1 ст.116, ч. 1 ст.41 ЗК України; ч.8 ст.8; ч.3 ст.61 ЦПК України; юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Житлово-будівельним (житловим) кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно п. 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції, що діяла станом на 15.02.2010 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населеного пункту здійснюють відповідні міські ради, а за межами населеного пункту - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно п.2 ч.1 ст.121 Конституції України та п.2 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про прокуратуру» до функцій прокуратури відноситься представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Зі справи видно, що розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації №319-р від 15.02.2010р. затверджений проект землеустрою щодо відведення, зі встановленням меж в натурі /на місцевості/, та передачу у власність ОКДБК «Санбриз» /список членів додається/ земельної ділянки загальною площею 5,1га., розташованої в районі м. Товстий, для будівництва та обслуговування дачних будівель з елементами берегоукріплення з віднесенням цієї земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови, /а.с.4, 226/. Громадяни-члени кооперативу /список додається/ зобов'язані протягом одного місяця з дня видання названого розпорядження оформити державні акти на право приватної власності на земельні ділянки.

29.12.2012р. на підставі вказаного розпорядження Головне управління Держкомзему у м. Севастополі видало ОСОБА_3. державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0, 0922га., розташовану на мисі Товстий, якої в наступному присвоєна адреса АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Рішенням Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.03.2012 року /а.с.163-190/, котре залишено без змін ухвалою Вищого господарського суду України від 23.07.2012 року /а.с.155-162/ скасоване рішення Господарського суду м. Севастополя від 16.01.2012 року про визнання незаконним розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації №319-р від 15.02.2010 року. Більш того, названою постановою визначено, що вказане розпорядження прийняте в межах повноважень Севастопольської міської державної адміністрації, є законним та обґрунтованим.

Задовольняючи позов Прокурора та визнаючи недійсним виданий Пложенцевій JI.A. державний акт про право власності на землю, суд не дав належної оцінки викладеному та тим обставинам, що:

- факти, встановлені набравшим законної сили судовим рішенням у господарській справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, що до яких встановлені ці обставини /ч.3 ст.61 ЦПК України/;

- державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування /ч. 1 ст.116 ЗК України/, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий /Постанова судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23.10.2013 року №6-83цс13/;

- розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації №319-р від 15.02.2010 року, на підставі якого відповідачці виданий державний акт про право власності на землю, не скасоване;

- обраний прокурором спосіб захисту порушеного права не заснований на вимогах ст.16 ЦК України та п. «г» ч. 3 ст.152 ЗК України, тобто спеціального закону, яким передбачено, що захист прав на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При таких обставинах постановлене рішення не може бути визнане законним, обґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову Прокурору в задоволенні позову.

При цьому колегія враховує, що висновки суду про те, що право розпорядження спірною землею має Севастопольська міська Рада, а не Севастопольська міська державна адміністрація, так як названа земельна ділянка знаходиться в межах м. Севастополя /ст. 12 Перехідних положень ЗК України/; розпорядженням №319-р від 15.02.2010 року спірна земельна ділянка передана у власність ОКДБК «Санбриз», питання про передачу вказаної землі у власність ОСОБА_3 вказаним розпорядженням не вирішувалось; останнє /розпорядження/ не засновано на вимогах ст.ст.116, 118 ЗК України, - також не можуть бути прийняти до уваги судом.

Зі справи видно, що станом на 15.12.2010 року, тобто на день прийняття розпорядження №319-р, а також до теперішнього часу, тобто до 09.12.2013 року межі м. Севастополя не встановлені, та неможливо визначити находиться спірна земельна ділянка в межах міста чи за пределами цих меж. Більш того, спірна земля являється пустирем, ознак характерних для населеного пункту не має. Посилання суду на «Генеральний план розвитку м. Севастополя», котрим встановлені межі останнього, як адміністративно територіальної одиниці, не засновані на законі, так як межі міста встановлюються не планом розвитку, а за проектами землеустрою /ч.2 ст.173 ЗК України/. Станом на 09.12.2013 року та, це не оспорюється Прокурором, такий проект не розроблений і у встановленому законом порядку /ч. 1 ст.174 ЗК України/ не затверджений.

З тексту розпорядження №319-р від 15.02.2010 року видно, що земельна ділянка передана у власність членів кооперативу, в тому числі ОСОБА_3, згідно приложеного списку. Тобто, текст розпорядження свідчить не про відсутність рішення про передачу ОСОБА_3 та іншим членам ОКДБК «Санбриз» земельних ділянок, а про некоректне формулювання прийнятого рішення.

Колегія враховує і ті факти, що станом на 15.02.2010 року землі в м. Севастополі не розмежовані, Севастопольська міська Рада державного акту на спірну земельну ділянку не має, вказана ділянка зареєстрована як державна власність, та в комунальну власність не передана, в зв'язку з чим дачний кооператив «Санбриз» обґрунтовано в порядку ч. 1 ст.41 ЗК України, з урахуванням вимог ч.8 ст.8 ЦПК України про аналогію закону, так як спірні правовідносини /а саме порядок надання земельної ділянки дачному кооперативу/ в повному обсязі ст.52 ЗК України не врегульовані, звернувся до Севастопольської міської державної адміністрації з клопотанням про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення членам кооперативу названої земельної ділянки. Посилання суду на порушення кооперативом вимог ст.ст.116, 118 ЗК України також не засновані на законі, так як останні регулюють порядок приватизації земельних ділянок громадянином, а не кооперативом.

Колегія враховує також і ті факти, що позов пред'явлений прокурором в інтересах держави в особі Севастопольської міської Ради, яка згідно ч. 1 ст.10 ЗУ «Про місцеве самоврядування» є органом місцевого самоврядування, котрий представляє інтереси Севастопольської громади, та не має повноважень діяти в інтересах держави. Більш того, вимоги позову суперечливі, оскільки в останньому ставиться питання про витребування у відповідачки земельної ділянки, яка на думку Прокурора, незаконно вибула з державної власності з передачею останньої Севастопольській міській Раді, тобто в комунальну власність, хоча законом не передбачена передача державної землі в комунальну власність на підставі рішення суду.

Оскільки позов Прокурора задоволенню не підлягає, останній від сплати судового збору звільнений, з Севастопольської міської Ради підлягає стягненню:

- судовий збір в розмірі 114,70 грн. на користь держави;

- судові витрати на користь ОСОБА_3 в сумі 57,35грн.

Враховуючи викладене, керуючись п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 21.10.2013 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити Прокурору Нахімовського району м.Севастополя в задоволенні позову про визнання недійсним виданого ОСОБА_3 державного акту серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,0922га., розташовану за адресою АДРЕСА_1 та витребування останньої з незаконного володіння відповідачки ОСОБА_3.

Стягнути з Севастопольської міської Ради на користь держави судовий збір в сумі 114,70 грн. Стягнути з Севастопольської міської Ради на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 57,35грн.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20 денний строк.

Головуюча: /підпис/ Н.Г. Алєєва

Судді: /підпис/ В.С. Зотов

/підпис/ О.В. Козуб».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Х.А. Гладун