АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» Дещенка Анатолія Сергійовича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про зобов'язання видати трудову книжку, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року позов ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про зобов'язання видати трудову книжку, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Змінено дату звільнення з роботи ОСОБА_5 з посади менеджера з транспортно - експедиторської діяльності служби доставки філії м. Києва (Південь) з 23 вересня 2016 року на 21 лютого 2017 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на користь ОСОБА_5 84 658,80 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, за вирахування всіх необхідних податків та платежів, та 300,00 грн. в відшкодування моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на користь держави 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» Дещенко АнатолійСергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. Суд безпідставно не врахував, що невидача позивачу трудової книжки відбулася не з вини роботодавця, а з об'єктивних причин. Вказав, що ОСОБА_5 був відсутній на роботі в день звільнення, у зв'язку з чим йому за адресою реєстрації було направлено повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. На підтвердження вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» таких дій суду першої інстанції надавалася копія такого повідомлення та витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, проте суд вказаним доказам не надав належної оцінки. Посилався на те, що позивач не проживає за адресою реєстрації, а тому і не отримав повідомлення від відповідача. Вказав, що Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників не встановлено спеціальних вимог до порядку направлення повідомлення про отримання трудової книжки, а тому, відповідач обрав такий порядок на власний розсуд, шляхом направлення простого листа із використанням поштової скриньки. Вважає, що ОСОБА_5 умисно не з'являвся за отриманням трудової книжки протягом тривалого часу, хоча не був позбавлений такої можливості, та його бездіяльність спрямована на неправомірне збагачення за рахунок відповідача, шляхом стягнення грошових коштів в якості середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на корись позивача моральної шкоди, оскільки відповідачем не було порушено ніяких прав ОСОБА_5, тобто вина Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в моральних переживаннях, який позивач зазнав через тривале неотримання трудової книжки, відсутня.

В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» Дещенко Анатолій Сергійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2014 року ОСОБА_5 був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на посаду менеджера логістики Київської філії, на підставі наказу № 73-к від 17 квітня 2013 року.

Наказом № 161 -к від 01 вересня 2015 року ОСОБА_5 переведено на посаду оператора диспетчерської служби.

Наказом № 134 -к від 18 липня 2016 року ОСОБА_5 переведено на посаду менеджера з транспортно-експедиторської діяльності служби доставки.

Наказом № 168-Втр від 05 вересня 2016 року ОСОБА_5 була надана відпустка без збереження заробітної плати на чотирнадцять календарних днів, починаючи з 10 вересня 2016 року по 23 вересня 2016 року.

Наказом № 182-К від 23 вересня 2016 року ОСОБА_5 звільнено з займаної посади менеджера з транспортно-експедиторської діяльності служби доставки філії м. Київ (Південь) з 23 вересня 2016 року за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Зобов'язано бухгалтерію здійснити розрахунок та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 25 календарних днів.

Судом також встановлено, що в день звільнення трудова книжка ОСОБА_5 не видана, розрахунок з ним не проведений.

Фактичне отримання позивачем трудової книжки відбулося лише 21 лютого 2017 року, що не заперечується сторонами.

Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» вих. № 1980 від 29 березня 2017 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_5 в період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року становила 705,49 грн..

Звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про зобов'язання видати трудову книжку, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_5 посилався на те, що роботодавець затримує видачу йому трудової книжки, повідомлення про місце, де він зможе її отримувати, від відповідача позивачу не надходило, а тому, необхідно зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» видати трудову книжку, вказати як дату звільнення дату її видачі, а також стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та моральну шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, змінюючи дату звільнення ОСОБА_5 з посади менеджера з транспортно - експедиторської діяльності служби доставки філії м. Києва (Південь) з 23 вересня 2016 року на 21 лютого 2017 року, стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на користь ОСОБА_5 84 658,80 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за вирахування всіх необхідних податків та платежів, та 300,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що факт видачі позивачу трудової книжки лише 21 лютого 2017 року достовірно встановлений, доказів направлення йому у вересні 2016 року повідомлення з вказівкою отримати трудову книжку відповідачем не надано, а тому, в силу положень ст. 235 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, наявні правові підстави для зміни дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В зв'язку з порушенням роботодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» трудових прав позивача відшкодуванню також підлягає моральна шкода.

Позивач ОСОБА_5 рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року не оскаржує, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» Дещенка Анатолія Сергійовича.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зміни дати звільнення ОСОБА_5, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, вважає їх такими, що відповідають вимогам закону та наявним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 48 КЗпП України закріплює, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

За правилом ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Якщо трудову книжку не було отримано працівником у зв'язку з його відсутністю в день звільнення на робочому місці, то власник чи уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із зазначенням про необхідність отримання трудової книжки.

Оскільки з досліджених судом першої інстанції доказів було достовірно встановлено, що трудова книжка ОСОБА_5 видана з затримкою, при цьому факт направлення позивачу повідомлення з вказівкою прибути для її отримання за допомогою належних і допустимих доказів не був підтверджений, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затримка видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» трудової книжки працівнику ОСОБА_5 відбулася з вини роботодавця, що свідчить про порушення трудових прав позивача та є підставою для покладення на відповідача відповідальності, передбаченої законом.

Так як матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується той факт, що ОСОБА_5 отримав трудову книжку 21 лютого 2017 року, а не в день звільнення 23 вересня 2016 року, одночасно положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок передбачено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника днем звільнення працівника буде вважатися день її фактичного отримання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дата звільнення ОСОБА_5 з посади менеджера з транспортно - експедиторської діяльності служби доставки філії м. Києва (Південь) Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» підлягає зміні з 23 вересня 2016 року на 21 лютого 2017 року.

Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічну норму містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року.

Так як трудова книжка була видана позивачу не 23 вересня 2016 року, а 21 лютого 2017 року, тобто, з затримкою на 120 днів, при цьому така затримка відбулася з вини роботодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», а також враховуючи, що згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» середньоденна заробітна плата ОСОБА_5 в період, що передував звільненню, становила 705,49 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 84 658,80 грн..

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1

КЗпП, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а тому до її отримання від попереднього роботодавця працевлаштуватися самостійно або звернутися до центру зайнятості працівник не матиме змоги, що призводить до відсутності стабільного доходу у вигляді заробітної плати і негативно впливає на організацію повсякденного життя, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_5 права вимагати відшкодування моральної шкоди, так як його трудові права порушені з вини відповідача.

При цьому, так як законодавство передбачає стягнення з роботодавця компенсаційної виплати, у випадку вимушеного прогулу працівника з його вини, та виходячи з закріплених в законодавстві принципів добросовісності, розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив належне до стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 300,00 грн., який не є непомірним та не може розцінюватися як безпідставне збагачення.

Доводи апеляційної скарги про те, що затримка видачі ОСОБА_5 трудової книжки відбулася не з вини роботодавця, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» виконано всі передбачені законодавством дії, спрямовані на належне вручення позивачу трудової книжки, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що в день звільнення - 23 вересня 2016 року, ОСОБА_5 був відсутній на роботі.

Пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, передбачається,що у разі відсутності працівника на роботі в день звільнення, власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

В обґрунтування своїх доводів щодо виконання вказаного обов'язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» надало суду копію повідомлення на ім'я ОСОБА_5, датоване 23 вересня 2016 року, та витяг з книги реєстрації вихідної кореспонденції за 2016 рік. При цьому доказів дійсного надсилання вказаного повідомлення поштовим зв'язком матеріали справи не містять.

Зі змісту Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, вбачається, що під поштовим відправленням розуміються лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання відділами поштового зв'язку. Просте поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

Стаття 1 Закону України «Про поштовий зв'язок» закріплює, що поштовий зв'язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій.

Таким чином, ключовою підставою вважати будь-яке повідомлення поштовим є той факт, що останнє приймається до пересилання відділом поштового зв'язку.

За таких обставин, доказом належного виконанням вимог п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок буде наявність документального підтвердження передачі повідомлення про необхідність отримання трудової книжки до відділу поштового зв'язку.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів передачі до відділу поштового зв'язку повідомлення на ім'я ОСОБА_5 від 23 вересня 2016 року, зареєстрованого в книзі вихідної кореспонденції за № 1505, не надало ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Твердження відповідача про те, що вказане повідомлення направлялося простим листом шляхом використання поштової скриньки ґрунтується виключно на поясненнях представника відповідача та не підтверджене за допомогою будь-яких істотних та переконливих доказів.

При цьому наявний в матеріалах справи лист вих. №1505 від 23 вересня 2016 року та витяг з книги реєстрації вихідної кореспонденції за 2016 року не є достатніми доказами на підтвердження повідомлення позивача про необхідність прибуття для отримання трудової книжки, так як таке повідомлення повинно бути поштовим, а поштовим воно може вважатися лише за підтвердження його прийняття до пересилання.

Доводи апеляційної скарги про те, що причиною неотримання листа від 23 вересня 2016 року є непроживання позивача за адресою реєстрації, колегія суддів не вважає такими, що мають правове значення для вирішення даного спору, оскільки встановлюючи наявність чи відсутність вини роботодавця в затримці видачі трудової книжки суд з'ясовує дотримання ним вимог чинного законодавства щодо порядку її видачі, а не місце проживання робітника.

У даній справі підставою для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» передбаченої ст. 235 КЗпП України відповідальності є не доведення відповідачем факту направлення поштовим зв'язком адресованого позивачу повідомлення, а не те, що дане повідомлення не було вручено адресату.

Доводи апеляційної скарги про те, що затримка видачі трудової книжки була зумовлена недобросовісною бездіяльністю ОСОБА_5, який не прибув для її отримання, хоча мав таку необмежену можливість, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки своєчасна видача працівнику трудової книжки є обов'язком роботодавця, а, у випадку неможливості її вручення в день звільнення, зокрема, і з причин ухилення від її отримання, законодавством передбачено певний механізм дій, дотримання якого забезпечить не лише захист прав працівника, а і роботодавця в разі зловживання з боку свого співробітника.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» даного механізму не дотрималося, в зв'язку з чим на нього було правомірно покладено визначену законодавством відповідальність, зокрема, стягнуто на корись позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд безпідставно стягнув з відповідача моральну шкоду, так як для цього була відсутня визначена законодавством сукупність підстав, колегія судів відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується факт порушення трудових прав ОСОБА_5 з вини колишнього роботодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», таке порушення за своїм характером має наслідком для позивача складнощі в працевлаштуванні, а тому, доводи останнього про негативні зміни в організації свого повсякденного життя та завдані моральні страждання через значне погіршення в цей період майнового стану є обґрунтованими, що в сукупності слугує підставою для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» ДещенкаАнатолія Сергійовича відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» ДещенкаАнатолія Сергійовича відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: