Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер317/3480/14-ц Головуючий у 1 інстанції Наумова І.Й.
Номер провадження 22-ц/778/2880/17 Суддя-доповідач Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Трофимової Д.А.
секретарВолчанова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпрівського району у м. Дніпро, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися наприкінці 2013 року і вона переїхала жити до своїх батьків у м. Дніпро. Відповідач не віддав їй дитину, залишивши її у себе. 17.04.2014 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. На її прохання віддати дитину відповідач відмовив. До кінця червня 2014 року малолітня дитина проживала з батьком. З червня 2014 року син мешкав з позивачкою за місцем її реєстрації. Відповідач мешкає зі своєю матір'ю в її будинку, де і зареєстрований. Не дивлячись на той факт, що дитина мешкала з батьком, відповідач до цього часу дитину не зареєстрував, бажання реєструвати за адресою своєї реєстрації малолітнього сина він не має. Звернувшись в усному порядку до Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМС щодо реєстрації сина за своєю адресою, позивач отримала відмову через відсутність заяви батька про його згоду реєстрації місця проживання дитини за адресою матері. У зв'язку з вищезазначеними діями відповідача малолітній ОСОБА_8 не має реєстрації, позивач не може влаштувати його до дитячого садка, отримувати на нього виплати і т.ін.

Позивач ОСОБА_6 просила суд визнати місцем проживання малолітнього ОСОБА_7 адресу реєстрації матері ОСОБА_6: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 та звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, вказавши, що від шлюбу з позивачкою мають дитину, яка проживає з ним. Шлюбні відносини припинено з кінця 2013 року. Рішенням суду від 17.04.2014 року шлюб розірвано. Вони з дружиною домовились, що дитина залишиться проживати з ним. Він не перешкоджав спілкуванню дитини з матір'ю. Деякий час позивачка виконувала домовленість, він зі свого боку не перешкоджав її спілкуванню із сином, і вона за бажанням його відвідувала приблизно раз на два тижні. 24.06.2014 року, під приводом відпочинку на морі, позивач за первісним позовом забрала сина і протягом двох місяців відмовлялася його повернути, а також надати йому можливість із ним спілкуватись, лише раз надавши змогу разом із сином відвідати дитячий центр, мотивуючи свою поведінку відсутністю судового рішення, яке зобов'язує її до цього. Зараз син мешкає з ним, сторони не дійшли згоди щодо його місця проживання. Він не згоден з тим, щоб син проживав з відповідачкою, вважає, що в інтересах сина проживати саме з батьком. Він має постійну роботу, його робочий день триває з 9-00 до 15-00, тому він має час відводити сина у школу, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, можливість і бажання створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, забезпечити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає разом із дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином, доки його немає вдома, що вона й робила у той час, коли син перебував у нього, коли він знаходився на роботі. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, обладнана кімната, щоб син мав здоровий сон, міг навчатися, гратися. Між сином та його дружиною склалися добрі стосунки.

Також зазначив, що ОСОБА_6 не може забезпечити умови для нормального розвитку сина, не має належних умов проживання. На його думку, вона несумлінно виконує батьківські обов'язки. оскільки після чергових відвідин вона привезла дитину з алергією, як пізніше з'ясувалось, син з'їв прострочені цукерки. Він звернувся до медичного закладу, де йому було призначено лікування та лікар попередив, що у разі недотримання курсу, хвороба може набути хронічний вид, він придбав ліки і почав лікування, але взявши сина на вихідні, незважаючи на численні його попередження, дружина синові ліки не давала, пояснивши, що вважає діагноз помилковим, хоча за фахом далека від медицини. Під час, коли відповідачка протягом двох місяців відмовлялася повернути сина за його місцем проживання, вона стверджувала, що буде ним займатись, влаштує у дитсадок, але жодного разу не поцікавилась його документами, які всі знаходяться у позивача, включаючи медичні. Зазначив, що він пройшов з сином численні медичні обстеження з метою влаштування його в спеціалізований логопедичний санаторій, майже рік очікував доки підійде його черга, нарешті з 02.09.2014 по 31.10.2014 року син пройшов лікування у КУ "Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу" ЗОС. Він постійно піклується про сина, купує одяг, ліки, відвідує лікарів, дитині зробили операцію - підрізали вуздечку язика, також зазначив, що постійно дає гроші на утримання дитини відповідачці коли остання бере сина до себе. На протязі всього часу з моменту розірвання стосунків з відповідачкою, син постійно виказує бажання жити разом з батьком, йому подобається у батька, він дуже до нього прив'язаний. Проживання сина з батьком відповідає інтересам дитини. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача із сином, і готовий зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. ОСОБА_5 зазначив, що він спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. За станом здоров'я дитина потребує особливої уваги та піклування. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача за зустрічним позовом негативно впливає на його виховання та здоров'я.

В зв'язку з чим, позивач за зустрічним позовом просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7, за адресою реєстрації батька.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_6 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6, зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися наприкінці 2013 року. Рішенням суду від 17.04.2014 року шлюб розірвано (т.1, а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.7).

До кінця червня 2014 року син проживав з батьком, оскільки останній не віддавав дитину матері. З червня 2014 року син мешкав з позивачкою.

У серпні 2014 року відповідач без відома і дозволу позивачки забрав дитину від матері та перевіз проживати разом із собою у м. Запоріжжя. У зв'язку з цими обставинами позивачка звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що ОСОБА_5 забрав сина і не повертає його матері, що підтверджується висновком ЕО №8358 від 26.08.2014 року (т.1, а.с.54).

Свідок ОСОБА_9, допитана судом першої інстанції, яка є хрещеною мамою дитини та подругою ОСОБА_6 пояснила суду, що знає ОСОБА_6 зі школи. Після укладення шлюбу з ОСОБА_5 та переїзду подружжя до м. Запоріжжя, вони періодично спілкувалися. Дитину ОСОБА_6 бачила давно, коли приїздила до них у с. Лежине. Сім'я проіснувала близько трьох років, потім позивачка ОСОБА_6 повернулася у м. Дніпро, дитина залишилася проживати з батьком. Вони з ОСОБА_6, після розірвання її шлюбу, почали шукати дитячий садок для дитини, домовились про його влаштування до садочку. ОСОБА_6 проживає у м. Дніпро у квартирі одна. В листопаді 2015 року вона по телефону домовилась з ОСОБА_6 зустрітися та прогулятися. Коли вони разом з дитиною вийшли гуляти, їм назустріч йшов ОСОБА_5 разом з незнайомим чоловіком. Чоловіки, нічого не кажучи, вихватили дитину і побігли з дитиною до машини. Вона намагалася втрутитися, але не змогла. Дитину чоловіки забрали, а вони звернулися до органів поліції з заявою. Також їй відомо, що відповідач не дає можливості матері спілкуватися з дитиною, на що позивач постійно їй скаржиться. Вона разом з матір'ю ОСОБА_6 навідувала ОСОБА_10 у школі.

Свідок ОСОБА_11, допитана судом першої інстанції, пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_6. Її донька вийшла на роботу з декретної відпустки, коли дитині було 2 роки, оскільки ОСОБА_5 не працював, необхідні були кошти. На той час подружжя ОСОБА_5 жило в с. Лежино. Коли в 2014 році вони розвелися, ОСОБА_6 переїхала до м. Дніпро для постійного проживання та працевлаштування. ОСОБА_10 на той час залишався з батьком. Влітку 2014 року вона забрала сина, їздила з ним на море. Після цього влітку ОСОБА_5 забрав сина до м. Запоріжжя, ховав його і перешкоджав матері дитини зустрічатися та спілкуватися з ним. Вона з донькою неодноразово приїздили до м. Запоріжжя, приходили на адресу, де мешкав відповідач, але двері він не відчиняв, на телефоні дзвінки не відповідав. Восени 2015 року вони знайшли ОСОБА_10 в лікарні, він був блідий, шкіра лущилась. Дитина кинулась до них, казав, якщо приїде батько, то буде його бити. Зазначила, що ОСОБА_6 хороша матір та має всі можливості виховувати та утримувати дитину.

Згідно висновку до матеріалів ЕО № 8358 від 26.08.2014 року в.о. Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_6 зверталася з заявою про те, що її колишній чоловік ОСОБА_5 без її дозволу 10.08.2014 року взяв їх сумісного сина ОСОБА_10, 2009 р.н.. Матеріали передані до ОСОБА_12 - Нижньодніпровського РВ ДМУ м. Дніпропетровськ у зв'язку з тим, що події, вказані в заяві ОСОБА_6 відбувались на території м. Дніпропетровська.

Згідно висновку за матеріалами ЖЄО № 11891 від 28.08.2014 року, ОСОБА_6 звернулася з заявою, що її колишній чоловік забрав дитину та не повертає.

За місцем проживання матері, ОСОБА_6, були обстежені житлово-побутові умови, актом від 03.05.2017 року виявлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

За місцем проживання батька - ОСОБА_5 були обстежені житлово-побутові умови, актом від 03.05.2017 року виявлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2, створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Син має окрему дитячу кімнату.

Таким чином, умови для проживання малолітнього, його виховання, розвитку створені обома батьками задовільні.

Позивач намагалась вирішити питання щодо влаштування дитини до дитячого закладу з урахування стану здоров'я дитини, що підтверджується довідкою КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №402» від 29.07.2015 року № 161 (м. Дніпро), яка видана ОСОБА_6, ОСОБА_10, 2009 р.н. перебуває на черзі на влаштування в комунальний заклад освіти, який гарантує місце для зарахування хлопчика в спеціалізовану групу для дітей з порушенням психічного розвитку відповідно до діагнозу дитини.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідував дошкільний навчальний заклад № 284, групу № 11 для дітей з затримкою психічного розвитку з 06.02.2014 року (м.Запоріжжя).

Відповідно до інформації вихователя ОСОБА_12 від 21.01.2015 року дитину до дитячого садка приводить батько та його дружина ОСОБА_13, вони цікавляться його розвитком, забезпечують необхідними навчальним посібниками, регулярно відвідують батьківські збори. Дитина в достатній мірі забезпечена одягом та взуттям, доглянута, охайна. Мати проживає окремо в м. Дніпро. За час перебування дитини у дитячому садку вихователі маму не бачили, вона не дзвонила, не цікавилася розвитком дитини.

Відповідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР від 24.02.2015 р., ОСОБА_5, 1986 року народження звернувся з сином ОСОБА_5, 2009 року народження, з приводу можливої зміни місця проживання і подальшою зміною місця навчання дитини. Враховуючи те, що ОСОБА_14 відноситься до дітей з особливими потребами, психологом центру не рекомендується у ранньому віці зміна місця навчання без вагомих на то причин. Така рекомендація обумовлена тим, що адаптація до нового місця навчання та соціального оточення займе певний час, буде впливати на психоемоційний стан дитини, що в свою чергу може мати негативні наслідки для її пізнавального процесу.

Відповідно до характеристики дитини, виданої 12.03.2015 року дошкільним навчальним закладом «Росинка», ОСОБА_7 відвідує заклад з 06.02.2014 року, адаптаційний період у нього проходив важко, високий рівень тривожності, неприйняття чужих дітей та дорослих, нерозвинута емоційно-вольова сфера, практично відсутня мова утруднювала соціалізацію дитини. На даний час у поведінці дитини відбулися серйозні зміни. Він з радістю йде на контакт з добре знайомими людьми, проявляє інтерес до роботи з вчителями/дефектологом, психологом, логопедом, вчителями. Знає та висловлює всі базові емоції. У дитини добрими темпами йде розвиток мови: він відповідає на питання, приймає участь у бесіді, знає вірші та пісні, грає у сюжетно-рольові та словесні ігри. Перехід у інший навчальний заклад може повністю зруйнувати набуті навики та негативно відобразитися на психологічному комфорті дитини.

Згідно характеристики учня підготовчого класу ЗЗОШ № 65, ОСОБА_7 навчається у школі в підготовчому класі з 01.09.2016 року, на уроках активний, має всі необхідні речі для навчання. В школу дитину приводять та забирають батько або ОСОБА_13, його дружина. Мати дитини приходила до школи 01.09.2016 року щоб познайомитись з вчителем та подивитись на клас, у якому буде навчатися син.

Згідно довідки № 4462 лікарсько-консультативної комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 05.11.2013 року, малолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено діагноз: органічний психічний розлад зі змішаними специфічними розладами розвитку, має право на отримання державної допомоги на отримання соціальної допомоги на дітей інвалідів.

Згідно довідки КУ «Обласного дошкільного психо-неврологічного центру санаторного типу» ЗОС, ОСОБА_10 знаходився на лікуванні в установі з 02.09.2014 року по 31.10.2014 року.

Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_10 02.11.2015 року поступив у лікарню повторно за направленням дільничного психіатра у супроводі матері для обстеження, лікування та вирішення соціальних питань. Діагноз: органічний психічний розлад зі змішаними специфічними розладами розвитку, порушення розвитку мовлення. 13.11.2015 року дитину забрала мати на прогулянку, у відділення не повернула, у зв'язку з чим дитина з відділення виписана.

Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 12.04.2016 року КУ «Запорізька обласна психолого-медико-педагогічна консультація» ЗОР, ОСОБА_7 має недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, концентрацій та обсягу уваги, обмеженість знань про навколишній світ, виражене порушення мовлення.

Згідно листа Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро від 16.12.2015 року №П-86, 30.11.2015 року до управління - служби у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної ради надійшла заява від ОСОБА_6, в якій вона повідомляє, що дитина ОСОБА_7, 2009 р.н., без її згоди вивезена батьком до м. Запоріжжя. Місце утримання дитини матері невідомо.

ОСОБА_6 працевлаштована у ПАТ «БАНК Кредит Дніпро» касиром-операціоністом з 01.08.2008 року, що підтверджується довідкою від 20 жовтня 2014 року № 28/14-78, її посадовий оклад становить 3350 грн. на місяць, з жовтня 2015 року переведена на посаду спеціаліста з обслуговування та операційно-касової роботи Березинського відділення ПАТ«БАНК Кредит Дніпро», що підтверджується витягом з наказу № 894-вк від 02.10.2015 року.

ОСОБА_5 з 28.01.2016 року працевлаштований в структурному підрозділі «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця», з 09.03.2016 року займає посаду в.о. заступника начальника стрілецької команди Запоріжжя-Ліве, з січня по квітень 2016 року має дохід у розмірі 10422,33 грн., що підтверджується довідками підприємства (№ НОР -1-4/1059 від 04.05.2016 року та № НОР-1-4/219 від 16.05.2016 року).

За матеріалами справи обидва батьки позитивно характеризуються за місцем роботи і проживання, до кримінальної відповідальності не притягалися, ведуть нормальний образ життя.

За розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 15-р від 18.01.2016 року, встановлено ОСОБА_6 порядок побачень з малолітнім сином щонеділі з 10.00 год. до 18.00 год. в межах міста Запоріжжя, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Згідно заяви ОСОБА_6 до відділу по Комунарської районної служби (управління) у справах дітей від 16.09.2016 року, остання просить прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_5, який перешкоджає їй приймати участь у вихованні і спілкуванні з сином.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 195 від 30.03.2017 року ОСОБА_7, 2009 р.н., у ході обстеження останній виявляє затримку та нерівномірність психічного розвитку у вигляді органічного психічного розладу, порушення розвитку мови. У емоційній сфері виявляється підвищений рівень тривоги, страху, суб'єктивне відчуття відстороненості у найближчому оточені; негативний вплив на емоційний стан та психічний розвиток дитини створює не сам факт окремого мешкання, а неможливість отримання дитиною тактильного, інтимного і емоційного контакту з одним із батьків, задовольнити потребу дитини у любові та включеності, що й визиває емоційну напруженість, формує у нього захисний механізм, як витиснення (відчуженість до матері) і унеможливлює відчуття благополуччя. Унаслідок підкорюваності, навіюваності, схильності до імітативних стереотипів у поведінці ОСОБА_10, його оцінка ситуації, настанов та ставлення до батьків мають залежність від батьків. У даному випадку, коли вже батьки розлучені і не можуть проживати разом, при цьому мають змогу та бажання виконувати свої обов'язки, найбільше значення мають умови можливості задовольнити потреби ОСОБА_10 у любові, теплі та формування у нього позитивних настанов з ким би він не проживав (т. 3 а.с. 195-201).

Згідно психолого-педагогічної характеристики учня підготовчого класу ОСОБА_7 від 12.05.2017 року, ОСОБА_10 навчається у підготовчому класі ІПК (ЗПР). Програму підготовчого класу ІПК(ЗПР) засвоює. Вміє читати по складах,виконує дії додавання і віднімання в межах десяти на наочних посібниках. Мовлення бідне, відповіді односкладні, дитина не розуміє зміст прочитаного або прослуханого тексту. Постійно плутає назви днів тижня та назви пір року. Може розв'язувати прості задачі на наочних посібниках. Не розвинений асоціативний ряд у дитини. Подобаються уроки фізкультури, з інтересом бавиться конструктором. Память не розвинена-швидко забуває прості речі-де був,що бачив. Постійно відволікається на уроках, потребує зміни діяльності. Мислення-наочно-дійове. Не вміє робити умовиводи, низький рівень класифікації предметів, поведінка стереотипна, не вміє встановлювати причинно-наслідкові зв'язки. Емоційно-вольова сфера не розвинена на віковому рівні. Низький рівень самостійності. Критичність мислення відсутня. Дитина не вміє аналізувати інформацію, яку йому доносять дорослі. Хлопчик легко піддається впливу дорослих. Дитина повинна постійно знаходитись під контролем лікаря-психоневролога. ОСОБА_10 потребує занять з психологом та логопедом-дитина логопат у важкій формі. Йому потрібна емоційна стабільність у родині, класі. Дитина потребує тактильної любові, ласкавого відношення, уваги, душевного тепла, любові - це запорука його успішного розвитку. Хлопець проживає у сім ї батька. Батько має на сина великий вплив. Наразі батько - головна для дитини людина. ОСОБА_10 знає, що у нього є рідна мати «мама ОСОБА_6». Коли мати приїздить,дитина зустрічає її спочатку сухо (йому розповіли у сім'ї батька, що мати може вкрасти його), а потім дитина спілкується з мамою, як з рідною людиною. У школу дитину приводить дружина батька, яку хлопець називає «мама ОСОБА_13». ОСОБА_10 ходить до групи продовженого дня. Забирає його батько. Дитина потребує піклування обох батьків для підтримки здорового емоційного стану, психічного та фізичного розвитку.

Допитана в судовому засіданні практикуючий психолог ЗЗОШ № 65 ОСОБА_15 підтвердила характеристику дитини та пояснила, що дитина має великі проблеми у розвитку. Зовсім не має критичного мислення, легко піддається впливу, нав'язуванню позицій інших осіб. На даний час називає маму «Наташа». Знаходиться під впливом батька, який для нього є головною людиною, боїться, що його украде «Натаха», про що йому навіяли. Довго пам'ятає, як до нього приїздили бабуся та мати і накормили цукерками, йому видали інформацію, що цього треба боятися. Емоційно застиглий, потребує материнської опіки. Зазначила, що діти психологічно пов'язані саме з матерями, однієї участі батька дитині не достатньо, він повинен розвиватися сумісно разом з батьком та мамою. Вона декілька разів спостерігала за спілкуванням ОСОБА_10 з мамою, спочатку дитина була замкнута, пригнічена, потім вони разом гуляли, після зустрічі з мамою дитина була спокійна, зустрічі з мамою мають позитивний вплив на дитину. Передача дитини матері в даному випадку це травмуюча ситуація для дитини, але дитина швидко звикне до матері. Легко вірить у все, і це його особистість. Пояснила, що дитина не може відвідувати звичайну школу.

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування №01/01-41/0488 від 12.05.2017 року щодо розв'язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_10, 2009 р.н., враховуючи інтереси дитини, стан її здоров'я, те, що зміна проживання та навчання дитини можуть вплинути на психоемоційний стан дитини та відсутність підстав, які б перешкоджали тому, щоб дитина проживала з батьком, керуючись ст.19,161 Сімейного кодексу України, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з батьком ОСОБА_5.

Відділ опіки (піклування) та усиновлення управління - служби у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_10, 2009 р.н. не надавав відповідно до листа - роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (т.3, а.с.218-222), в якому зазначено, що під час розгляду справ щодо участі одного з батьків у виховання дитини та про визначення місця проживання дитини до суду подається висновок органу опіки та піклування, складений за місцем проживання дитини. Оскільки на час розгляду справи дитина ОСОБА_10, 2009 р.н. постійно проживає з батьком за адресою: м. Запоріжжя вул. Васильєва/Святоволодимирівська (Колишня Васильєва/Калініна), буд.22/52, висновок про визначення місця проживання дитини складений органом опіки та піклування за місцем проживання дитини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд попередньої інстанції вірно зазначив, що займаючись вихованням та лікуванням дитини, проявляючи турботу, піклування, забезпечуючи матеріально-побутові інтереси дитини відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 виконував належним чином свої батьківські обов'язки, відповідно до ст. 150 СК України, що не є само по собі достатньою підставою для залишення дитини проживати саме з ним.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає що суд попередньої інстанції вірно не погодився з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з батьком та критично його оцінив, оскільки він дійсно прийнятий без врахування інтересів дитини, грунтується лише на оцінці матеріально-побутового забезпечення дитини батьками, не враховує стан здоров'я дитни, в першу чергу її психологічний розвиток, та складений без урахування пояснення практикуючого психолога школи, психолого-педагогічної характеристики учня підготовчого класу ОСОБА_7 від 12.05.2017 року та висновку судово-психологічної експертизи дитини № 195 від 30.03.2017 року.

Суд своє рішення в частині визначення місця проживання дитини разом із матір'ю обґрунтував окрім іншого положеннями Декларації прав дитини ООН 1959 року, Конвенції про права дитини та статті 161 Сімейного кодексу України, зазначивши про відсутність у справі виняткових обставин, які могли б виправдати розлучення дитини зі своєю матір'ю.

При цьому статтею 51 Конституції України гарантується кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї

Однак при цьому колегія суддів зазначає, що при вирішенні данного спірного питання приорітетним є не встановлення вказаних виключних обставин, а перш за все це встановлення принципу «найкращих інтересів дитини».

При цьому рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає найкращим інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

При цьому у данному випадку рішення суду переслідує як законний спосіб (стаття 161 Сімейного кодексу України) втручання у сімейне життя, так і переслідує законну мету щодо захисту «прав та свобод інших осіб», а конкретно - дитини. Таке втручання на думку колегії суддів є небхідним оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, повернення дитини (яка є інвалідом, страждає саме на психічні розлади, пов'язані в тому числі і з відсутністю достатньої любові та ласки, враховуючи також малолітній вік дитини (сім років), яка потребує на думку спеціалістів саме опіки матері) до матері що найкраще відповідає інтересам дитини та переслідує мету її видужання та зростання саме під безпосередньою опікою матері в атмосфері любові, ласкавого відношення, уваги та душевного тепла.

При цьому колегія суддів зазначає, що при визначенні найкращих інтересів дитини у цій справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Оцінюючи у цій справі дотримання критерію безпеки та захищеності дитини, колегія суддів вважає, що саме проживання психічно хворої дитини разом з її матірью, яка не є неблаганадійною, яка також створила необхідні умови для її проживання, є саме тією безпекою і захищеністю, яку сааме і потребує дитина в її малолітньому віці.

Здійснюючи оцінку стабільності та спокійності середовища проживання дитини, колегія суддів звертає увагу на те, що дитина яка фактично, враховуючи її вік та обставини спраи не сама вибрала місце свого проживання та на час спору, проживає з батьком який доклав певних фізичних дій щодо утримання дитини за своїм міцем проживання, всуперечь волі матері. При цьому батько проживає з іншою жінкою, яку малоліній ОСОБА_10, відповідно до матеріалів справи називає також мамою. Таким чином у дитини, яка при цьому має психічні вади та затримку у розвитку виникає помилкове сприйняття сім'ї, він двох жінок (рідну матір та співмешканку батька) вважає матерями. Окрім цього відповідно до матеріалів спраи саме в родині батька, де ОСОБА_10 на даний час вимушений проживати створено негативнее сприйняття ним його рідної матері, при цому після зустрічі з мамою дитина була спокійна, зустрічі з мамою мають позитивний вплив на дитину. Тому зростання психічно хворої дитини, яка є інвалідом та має малолітній вік в атмосфері недовіри, негативного сприйняття, залякування щодо іншого з батьків (у данному випадку до матері), яка створена за місцем проживання батька призводить до відсутності у дитини душевного спокою, тепла та захищенності, постійно створює атмосферу тривоги, та страху, що в свою чергу негативно впливає на розвитокк дитини.

Матеріали справи не містять доказів, що за місцем проживання матері не створено безпечне, стабільне та спокійне середовища проживання дитини.

Таким чином, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості первісних позовних вимог і безпідставності вимог ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо відсутності доказв, щодо того, що проживання дитини з батьком буде суперечити інтересам дитини; про небажання матері спілкуватись з дитиною; про відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з дитиною; про неналежну оцінку судом висновку органу опіки та піклування; про відсутність належної опіки дитиною з боку матері; про відсутність з боку матері матеріальної допомоги в утриманні дитини; про створення дитині належних умов навчання, лікування; про ігнорування з боку матері настанов лікарів; про відсутність підстав для задоволення первісного позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти первісного позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: