Справа № 522/4160/17
Провадження № 2/522/6236/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2017 року
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Кічмаренка С.М.,
за участю секретаря Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,- про визнання права власності і зняття арешту,-
Коштів на переоформлення автомобіля у позивача на той час не було і відповідач в той же день передав автомобіль у моє повне розпорядження за свідоцтвом про державну реєстрацію КСМ № 001790, оскільки тоді вже було скасовано вимогу щодо обов'язкової наявності у водія нотаріально завіреної довіреності на управління транспортним засобом.
З того часу позивач постійно користується вказаним автомобілем, проводив ремонти, укладав договори обов'язкового страхування ці вільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується наданими полісами № АС/2763972, № АЕ/9805559.
Пізніше 17.10.2014 року в підтвердження факту купівлі-продажу, ОСОБА_2, за кошт позивача, видав на його ім'я генеральне доручення НАВ 595677 від 17.10.2014 з усіма правами власника майна, разом з копією свого паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду, які нотаріально завірені, для подальшого переоформлення автомобілю у мою власність.
Сторонами була досягнута згода, що зняття автомобілю з обліку позивачем здійснюється самостійно, на підставі отриманих документів, під час здійснення чого позивачу стало відомо, що постановою Ленінського районного суду м. Севастополь від 17.07.2013 року накладено арешт, як на майно громадянина ОСОБА_3, стосовно якого було відкрито кримінальне провадження та проводилось досудове розслідування.
В подальшому постановою Ленінського районного суду м. Севастополя від 23.05.2014 року кримінальну справу у відношенні громадянина ОСОБА_4 по обвинуваченню в здійсненні злочину передбаченого ч.4 ст. 368, ч.1 ст. 423 КК України на підставі п.2 ч.1, ч.2 ст. 24 КПК РФ закрито за відсутності в діях складу злочину в звязку з декриміналізацією. Речові докази знищені. Арешт накладений на майно знято.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на той факт, що його права у звязку із накладеним арештом на транспортний засіб порушені, у звязку із чим звернувся до суду за їх захистом.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. З урахуванням повторної неявки, належним чином повідомленого відповідача до судового засідання проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідача по справі до судового засідання не зявилився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В подальшому постановою Ленінського районного суду м. Севастополя від 23.05.2014 року кримінальну справу у відношенні громадянина ОСОБА_4 по обвинуваченню в здійсненні злочину передбаченого ч.4 ст. 368, ч.1 ст. 423 КК України на підставі п.2 ч.1, ч.2 ст. 24 КПК РФ закрито за відсутності в діях складу злочину в звязку з декриміналізацією. Речові докази знищені. Арешт накладений на майно знято.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У звязку із цим суд вважає за можливе скасувати арешт транспортного засобу, оскільки даним обтяженням порушуються права позивача, як користувча транспортного засобу на підставі довіреності.
З матеріалів справи вбачається, що позивач- Коновалов І.В. користується спірним транспортним засобом на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 17.10.2014 року на його імя з правом користування вказаним транспортним засобом.
Суд звертає увагу на те, що змістом права власності є три його правомочності володіння, користування та розпорядження, у своїй сукупності.
В даному випадку позивач має право користування транспортним засобом та можливість бути представником ОСОБА_2 з питань розпорядження ним.
Суд вважає за необхідне в задоволенні даної вимоги відмовити, оскільки скасування арешту накладеного на майно є підставою для виключення відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про його арешт, з огляду на що, на даний час, позивач не здійснив дій направлених на його скасування, у звязку із чим його право, на відновлення якого направлена дана вимога не порушено.
Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 3, 15, 208, 209, 224, 293 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,- про визнання права власності і зняття арешту,- задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: С.М. Кічмаренко