Справа № 307/1641/17
Провадження № 2/307/1073/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Монич К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що відповідач є батьком її доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - не цікавиться її станом здоров'я, вихованням та не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини.

У січні цього року він надав їй нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначено, що він не заперечує відносно позбавлення його батьківських прав.

Органом опіки та піклування надано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав.

Просить задовольнити позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Із його заяви, завіреної нотаріусом убачається, що він просить розглядати справу про позбавлення його батьківських прав у його відсутності.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні щодо позовних вимог не заперечила.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. 30.03.2016 р. шлюб між ними було розірвано

Відповідно до довідок Тернівської сільської ради від 13.05.2017 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_4

Відповідач надав позивачці нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Орган опіки та піклування дав висновок про те, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей.

Відповідач позов визнав.

Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неї.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 640 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164. 180 СК України, ч. 1 ст. 8, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шістсот сорок гривень судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.