Справа № 344/9583/17
Провадження № 4-с/344/109/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», заінтересована особа: державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, -

В С Т А Н О В И В:

Представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликався на те, що Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ по справі № 344/17617/14-ц від 05.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» (з 25.12.2015 року змінена назва підприємства згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія») заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 2192,77грн. та судового збору в сумі 121,80грн., який був поданий до Івано-Франківського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 20.03.2015р. По даному судовому наказу було відкрито виконавче провадження, однак стягувач не отримував від ВДВС постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інших постанов виконавчого провадження стосовно боржника. 21.06.2017 року до Івано-Франківського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було подано скаргу щодо неналежного виконання своїх посадових обовязків державним виконавцем із вимогою невідкладно направити КП «МІУК» копій постанов, які були винесені в ході виконавчого провадження.17.07.2017 року КП «МІУК» отримало відповідь, в якій зазначалось про те, що виконавчий документ було повернуто стягувачеві 29.10.2015 року на підставі п. 2 ч. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: майно боржника, на яке можна звернути стягнення не виявлено. Представник скаржника вважає дану інформацію недостовірною, оскільки у КП «МІУК» відсутні будь-які постанови по вказаному виконавчому провадженню, як і сам виконавчий документ. Представник КП «МІУК» особисто звертався до державного виконавця Саміляк О.М. з метою отримання підтвердження, а саме повідомлення про вручення рекомендованого листа, яким надсилалась постанова про повернення виконавчого документа та судового наказу, проте не отримав його. На підставі наведеного просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 29.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по судовому наказу у справі № 344/17617/14-ц від 05.12.2014 року.

В судове засідання представник КП «МІУК» не з'явився, однак подав заяву, за змістом якої скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній обставини, просив таку задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ст. 386 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності державного виконавця, надіславши йому копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить його права на справедливий розгляд справи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 05.12.2014р. Івано-Франківським міським судом був виданий судовий наказ №344/17617/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 2192,77грн. та судового збору в сумі 121,80грн. (а.с.8).

Згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2, з 25.12.2015 року змінена назва підприємства КП «Єдиний розрахунковий центр» на КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (а.с.6).

20.03.2015 року представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (КП «Єдиний розрахунковий центр») звернувся до ВДВС Івано-Франківського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження стосовно вказаного вище судового наказу Івано-Франківського міського суду (а.с.5).

З відповіді від 13.07.2017 року № 10694 Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на скаргу КП«Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», вбачається, що на виконанні в Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебував судовий наказ Івано-Франківського міського суду № 344/17617/14-ц від 05.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ЄРЦ» 2192,77грн. та 121,80грн. Вищевказаний виконавчий документ було повернуто стягувачеві 29.10.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: майно боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено (а.с.7).

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Скаржник зазначив, що державний виконавець не скористався вищевказаними правами для виконання судового наказу, тобто виконавчі дії, передбачені законом, ним не проводились.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 24.03.2015 було відкрито виконавче провадження ВП № 46971998 з виконання судового наказу № 344/17617/14-ц виданого 05.12.2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ЄРЦ» 2192,77грн. та 121,80грн.

Постановами державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 24.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику та на кошти що містяться на всіх рахунках та вкладах боржника.

29.10.2015 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві старший державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 повернув судовий наказ № 344/17617/14-ц виданий 05.12.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Вивченням матеріалів встановлено, що доказів надсилання державним виконавцем копій постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження матеріали скарги не містять як і не містять будь-яких доказів вжиття державним виконавцем передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог скарги, а дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (майно боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено) не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», заінтересована особа: державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 29.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по судовому наказу у справі № 344/17617/14-ц від 05.12.2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Татарінова