АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1359/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1168/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 43 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.

за участю: представникапозивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, комунального підприємства «Послуга» Криворізької міської ради про визнання членом сімї, права користування жилим приміщенням, внесення змін в договір найму жилого приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, комунального підприємства «Послуга» Криворізької міської ради про визнання членом сімї, права користування жилим приміщенням, внесення змін в договір найму жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батьку ОСОБА_4 на підставі ордеру на жиле приміщення № 11131 від 20.09.1995 р. надано у користування квартиру АДРЕСА_1. У звязку із хворобою батька, він потребував постійно стороннього догляду останні 3 роки до його смерті доглядав за ним, проживав однією сімєю з батьком за даною адресою з 2006 року. 18 червня 2015 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач звернувся до паспортиста КП «ЖЕО № 45» з питанням щодо його реєстрації у вказаній квартирі, однак отримав відмову на тій підставі, що для його реєстрації необхідна письмова згода основного квартиронаймача, а це неможливо в звязку з його смертю.

Після уточнення позовних вимог позивач просить суд: визнати його членом сім'ї наймача ОСОБА_4, померлого 18 червня 2015 року, квартири АДРЕСА_2; визнати за ним право постійного користування жилим приміщенням у вказаній квартирі та зобовязати виконком Довгинцівської районної у місті ради укласти з ним договір найму житлового приміщення з відповідним переоформленням особового рахунку з наймача цієї квартири ОСОБА_4 померлого 18.06.2015 р. на його імя ОСОБА_2

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не враховано ОСОБА_5 складеного сусідами про фактичне проживання позивача разом із батьком в квартирі АДРЕСА_2, що також підтверджено поясненнями свідків.

Судом не застосовано до спірних правовідносин положення ст..65 ЖК України, що позивач, як син наймача з часу вселення набув право користування житлом. Судом не враховано, що спірне житло є єдиним місцем проживання позивача, що він здійснював оплату комунальних послуг та проводив ремонтні роботи у приміщенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення № 11131 від 20.09.1995 р. ОСОБА_4 надано в користування жиле приміщення жилою площею 18,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4)

З довідки КП «Послуга» від 30.03.2016 р. № 328 видно, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований лише ОСОБА_4 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 19 червня 2015 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 помер 18 червня 2015 року (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Згідно акту від 23.03.2016 р. складеного сусідами квартир № 115, 117 та 118 будинку № 23 по вулиці Кириленка міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та затвердженого майстром та головним інженером КП «Послуга», з 2006 року по день смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_2 постійно проживав однією сімєю з батьком та здійснював за ним постійний догляд в 2011-2015 р. у вказаній квартирі (а.с. 10).

Як видно із свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу батьки позивача ОСОБА_2А, та ОСОБА_6 розірвали шлюб у 1994 році.

Позивач, згідно відомостей у паспорті зареєстрований за адресою проживання його матері АДРЕСА_4 з 21 травня 2010 року ( а.с.10).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався ст.ст. 64,65 ЖК України та виходив з недоведеності позивачем права користування квартирою, яка була надана для користування його батьку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Стаття 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 60 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів проживання в квартирі разом із померлим батьком. ОСОБА_5 складений сусідами, не підтверджений жодними іншими доказами не може свідчити про постійне місце проживання позивача.

Позивачем не надано жодних медичних доказів в підтвердження посилання про потребу його батькові за станом здоровя у постійному сторонньому догляді, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не доведені.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на сплату комунальних послуг та проведення ремонтних робіт у спірній квартирі також не підтверджені належними та допустимим доказами.

Як видно з інформаційної довідки від 20 липня 2016 року виданої КП «Послуга» про стан особового рахунку відкритого на імя ОСОБА_4 жодної оплати за комунальні послуги за адресою проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( на даний час - Магістральна) за 2013-2014- до травня 2015 року не було. Одна плата комунальних послуг проведена у травні 2015 року на суму 560 грн., інша вже після смерті наймача ОСОБА_4 та звернення позивача до суду із позовом у березні 2016року на суму 1377,94 грн., що не свідчать про здійснення позивачем регулярної оплати за надані комунальні послуг за користування житлом.

Крім іншого колегія суддів звертає увагу, що згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_4 нарахування за водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_5 ( на даний час Магістральна) з квітня 2014 року не здійснювалось, отже водопостачання до зазначеної квартири було взагалі відсутнє, що унеможливлює комфортне проживання в ній.

Також колегія суддів вважає недоведеним посилання представника позивача про проведення ремонтних робіт у спірній квартирі АДРЕСА_5 ( на даний час Магістральна) у м.Кривому Розі. Надані копії товарних чеків на будівельні матеріали та допоміжні інструменти ( муфти, крани, гофри,ізопени,фільтри,круги) не свідчать про їх використання саме у даній квартирі при проведення ремонтних робіт позивачем ( а.с.30-84).

Згідно копії паспорта позивача ОСОБА_2 05 лютого 2011 року він уклав шлюб із ОСОБА_7, тобто створив сімю. Проте жодних відомостей про проживання разом із ним дружини в акті від 23 березня 2016 року не зазначено.

Також безпідставні посилання представника позивача про відсутність у ОСОБА_2 іншого житла, окрім спірної квартири, оскільки зареєстроване місце його проживання у квартирі разом із матірю де надано йому зареєстровану у встановленому законом порядку право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_6 з травня 2010 року ( а.с.10).

За життя квартиронаймач ОСОБА_4 не виявив бажання у відповідності до вимог законодавства ст.65 ЖК в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення, зареєструвати на своїй житловій площі та надати право користування синові ОСОБА_2 Тому посилання в апеляційній скарзі на незастосування до спірних правовідносин судом першої інстанції положення ст..65 ЖК є недоречними.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :