Провадження № 6/522/574/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАНИ

25 вересня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області про видачу дубліката виконавчого листів стосовно ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод і виселення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 04.09.2017 року надійшла заява від начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області про видачу дубліката виконавчого листа стосовно ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод і виселення. Посилались на те, що виконавчий лист був втрачений при передачі заяв про відновлення виконавчих проваджень у даній справі від канцелярії Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Польський узвіз, 6, до державного виконавця, який знаходиться в Приморському ВДВС м. Одеса ГТУЮ за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера, 58. Заявник також просив дане питання вирішити за його відсутності представника Відділу.

Представник квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 03.01.2017 року) у судовому засіданні підтримала подану відділом державної виконаної служби заяву та просила задовольнити, видавши дублікат виконавчого листа. Рішення суду до теперішнього часу не виконане. Додатково вказала, що при передачі матеріалів виконавчого провадження до Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера, 58, вони бачили, що дійсно немає оригіналів виконавчих листів і тому звертались до суду з відповідним запитом, проте до теперішнього часу відповіді не отримали.

Представник Міністерства оборони України ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 10.05.2017 року) у судовому засіданні також просив задовольнити заяву представника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області.

У судовому засіданні ОСОБА_2, який по довіреності від 27.11.2013 року представляв інтереси ОСОБА_3В, та його представник ОСОБА_6 (на підставі довіреності від 30.05.2016 року) заперечували проти задоволення заяви представника відділу. Представник боржника пояснив, що для вирішення даного питання державний виконавець повинен був подати подання, а не заяву; акт про втрату виконавчого листа не відповідає встановленим вимогам та повинен бути затверджений начальником відділу. Також, на теперішній день ними оскаржується постанова державного виконавця про відновлення виконавчого провадження. ОСОБА_2 пояснення та позицію представника підтримав; вказав, що у стягувачів була можливість подати таку заяву під час ще апеляційного розгляду. Вважає, що задоволенню не підлягає.

Суд за згодою осіб, які брали участь у справі, з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 року були задоволенні позовні вимоги Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 з двох приміщень заг. площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі №9 військового містечка №186 що знаходиться за адресою м. Одеса пр. Гагаріна,19; вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.07.2013 року рішення суду 1-ї інстанції було змінено, викладно резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні Міністерству оборони України та квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси права користування та розпорядження двома приміщеннями площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі №9 військового містечка №186 що знаходиться за адресою м. Одеса пр. Гагаріна,19, шляхом звільнення цього приміщення».

04.12.2013 року постановами Першого приморського відділу ДВС ОМУЮ були відкритті виконавчі провадження: №41088380 з примусового виконання рішення суду відносно ОСОБА_2 та №441088507 з примусового виконання рішення суду відносно ОСОБА_3, які у подальшому, 27.12.2013 року, були закінчені.

Удруге постановами Першого приморського відділу ДВС ОМУЮ були відкриті виконавчі провадження : 29.10.2014 року ВП №45243429 відносно ОСОБА_2 та 03.11.2014 року ВП №45304078 відносно ОСОБА_3.

Постановами Першого приморського відділу ДВС ОМУЮ від 11.11.2014 року дані виконавчі провадження були закінчені.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.10.2016 року (провадження №22-ц/785/6307/16) дії начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 з ухвалення постанов від 11 листопада 2014 року ВП № 45243429 та ВП № 45304078 про закінчення виконавчих проваджень були визнані неправомірними; постанови начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 11 листопада 2014 року ВП № 45243429 та ВП № 45304078 про закінчення виконавчих проваджень скасовані.

20.03.2017 року постановами начальника Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_7 були поновленні виконавчі провадження ВП №45243429, за яким боржником є ОСОБА_3, та ВП№45243429, боржником за яким є ОСОБА_2, з примусового виконання рішення суду від 08.11.2013 року.

Проте, у червні 2017 року при передачі заяв про відновлення двох виконавчих проваджень з відповідними виконавчими листами від канцелярії Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Польський узвіз, 6, до державного виконавця, який знаходиться в Приморському ВДВС м. Одеса ГТУЮ за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера, 58, оригінали вказаних виконавчих листів були втрачені, про що начальником відділу складено відповідний акт (т.2, а.с.77).

У відповідності до ч.1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що підставами для видачі дубліката виконавчого листа чи судового наказу є: втрата виконавчого листа чи судового наказу; встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника у разі стягнення аліментів.

У відповідності до п.10 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість звернення державного виконавця щодо вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа, оформленим у вигляді відповідної заяви або подання. У звязку з чим суд не приймає до уваги та вважає необґрунтованим посилання представника боржника стосовно того, що державний виконавець повинен був подати подання, а не заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає, що заявником були втрачені виконавчі листа, рішенням Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене по даній справі, до теперішнього часу не виконане, а тому вважає, що заяву начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області необхідно задовольнити та видати дублікат виконавчого листа №2-11374/11 відносно ОСОБА_3 за рішенням суду по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод і виселення.

Керуючись ст. 10-11, 57, 60,61,169, 370 ЦПК України, п.10 ч.2 ст.18 закону України «Про виконавче провадження» суд -

УХВАЛИВ:

Заяву начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №2-11374/11 , виданий Приморським районним судом м.Одеси, відносно ОСОБА_3 олексія Володимировича за рішенням суду по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод і виселення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

25.09.2017