Справа №162/635/17
Номер провадження 2/162/215/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любешівського управління водного господарства про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає про те, що згідно з наказом № 21-п від 18.04.2017 року його звільнено з займаної посади з 31.05.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у звязку із скороченням штату працівників.

Дане звільнення вважає незаконним, оскільки, як стверджує позивач, на його думку, відповідачем не було враховано його більш високу кваліфікацію порівняно з іншими інженерами-гідротехніками, які залишились працювати в управлінні, та більший стаж роботи. Тобто, відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі.

У звязку з цим, ОСОБА_1 вважає, що він повинен бути поновлений на роботі на посаді інженера-гідротехніка. Окрім того, вказує, що одночасно з поновленням його на роботі повинно бути вирішено питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Подали до суду письмове заперечення. Вважають, що скорочення ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог чинного законодавства. А тому підстав для поновлення на роботі немає.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи обох сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п. 1 ч. 1 с. 40 та 49-2 КЗпП України, розглядаючи трудовий спір, повязаний зі звільненням у звязку із скороченням штату, суди мають зясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності і штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва; праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або ж власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався переважним правом залишення на роботі та чи погоджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що згідно з наказом № 35 від 15.05.1975 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до відповідача на посаду „інженера-гідротехніка. Наказом № 21-п від 18.04.2017 року позивача звільнено з займаної посади з 31.05.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скорочення штату працівників.

Суд вважає доведеною ту обставину, що у відповідача відбулися зміни в організації праці, у звязку з чим був скорочений штат працівників.

Наведене підтверджується дорученням Державного агентства водних ресурсів України „Щодо оптимізації структури від 30.01.2017 року № 483/5/5/11-17, дорученням Волинського облводресурсів „Щодо оптимізації штатної чисельності від 02.02.2017 року № 158/02/05/-17, наказами Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України „Про оптимізацію від 24.02.2017 року та „Про внесення змін до штатного розпису від 27.02.2017 року, протоколом засідання Комісії з визначення оптимальної штатної чисельності працівників № 1 від 10.02.2017 року, № 2 від 13.02.2017 року.

З метою забезпечення оптимізацію структури Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України керівник Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України 10.02.2017 року видав наказ за № 22 „Про скорочення штату працівників та повідомлено всіх працівників про їх вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом керівника Любешівському управлінні водного господарства Державного агентства водних ресурсів України № 20 від 06.02.2017 року була створена комісія, якою було вироблено шляхи по оптимізації штатної чисельності працівників кожного структурного підрозділу, визначено перелік посад, які підлягають скороченню з 01.05.2017 року та чисельність працівників, яка буде скорочена з 01.05.2017 року за переліком професій. Скороченню, в тому числі, підлягала і посада, яку займав позивач.

Рішенням профспілкового комітету Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України від 04.04.2017 року надано згоду на звільнення з роботи ОСОБА_1

Наведене стверджується протоколом № 3 засідання профспілкового комітету Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України від 04.04.2017 року.

Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис підприємства, організації, установи. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис.

Суд, при розгляді спору про поновлення працівника на роботі, зобовязаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату чи чисельності працівників), але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Звертаючись з позовом про поновлення на роботі, позивач, як на підставу позовних вимог, покликався на те, що йому не було запропоновано іншу роботу в організації, не враховано також його переважне право залишення на роботі у звязку з тим, що він є працівником з більш високою кваліфікацією праці по відношенню до працівників його структурного підрозділу Любешівської експлуатаційної дільниці, тривалим безперервним стажем роботи, а також оскільки неодноразово отримував відзнаки як кращий за професією та йому було присвоєно статус ветерана праці.

Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніш ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з врахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс 15, від 01 липня 2015 року № 6-491 цс 15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Повідомленням Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України від 28.02.2017 року ОСОБА_1 був попереджений про наступне вивільнення його із займаної посади інженера-гідротехніка у Любешівському управлінні водного господарства Державного агентства водних ресурсів України у звязку із скороченням чисельності працівників Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України.

Із штатних розписів, наданих представником відповідача, станом на 01.01.2017 року та 01.05.2017 року вбачається, що в Любешівському управлінні водного господарства Державного агентства водних ресурсів України на Любешівській експлуатаційній дільниці була лише одна посада інженера-гідротехніка І категорії, яка підлягала вивільненню і на цій посаді працював позивач ОСОБА_1

Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо переважного його права залишення на однорідних посадах провідного інженера гідротехніка Любешівської експлуатаційної дільниці, головного гідротехніка, інженера-гідротехніка І категорії, провідного інженера-гідротехніка служби експлуатації водогосподарських систем Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України, оскільки згідно кваліфікаційних вимог для заняття цих посад обовязковими є повна вища освіта відповідного напрямку (магістр, спеціаліст); на момент проведення скорочення ці посади не були вільними, особи, які обіймали ці посади - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мали повну вищу освіту відповідного напряму підготовки, стаж роботи, а тому є працівниками з більш високою кваліфікацією, відповідач за даних обставин не мав підстав і не був зобовязаний провести перестановку (перегрупування) працівників в межах однорідних професій, оскільки ОСОБА_1 не був більш кваліфікованим працівником в порівнянні з іншими, наявність відзнак, заохочень, статусу ветерана праці не дають йому підстави вважатися більш кваліфікованим працівником в порівнянні з іншими.

За таких обставин у відповідача не було підстав враховувати переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки переважне право на залишення на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності чи штату працівників, які займають однакові посади.

Із наданої суду копії штатного розпису відповідача станом на 31.05.2017 року вбачається, що вакантними були посади заступника начальника Управління та токара, для роботи на цих посадах встановлені певні кваліфікаційні вимоги, наявність повної вищої освіти відповідного спрямування та стажу роботи для заступника керівника Управління, наявність кваліфікаційного розряду для токара.

При цьому судом встановлено, що позивач має базову вищу освіту, закінчив Володимир-Волинський технікум гідромеліорації за спеціальністю технік-гідротехнік.

Одночасно встановлено, що позивач не має вищої освіти відповідного спрямування (магістр, спеціаліст) та стажу роботи для заняття вакантної посади заступника начальника Управління, не має професійної освіти за відповідним напрямком для роботи на посаді токара, а тому за відповідними кваліфікаційними вимогами не міг працювати на зазначених вище посадах. Наведені обставини позивач не заперечував і ствердив, що працювати на вакантних посадах не міг.

Інших посад, які б відповідали освітньо-кваліфікаційному рівню позивача, і які могли б бути йому запропоновані на момент його звільнення з роботи в Любешівському управлінні водного господарства, не було.

Таким чином, в суді встановлено, що звільнення ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині поновлення на роботі є безпідставними і до задоволення не підлягають.

З огляду на вищевикладене не підлягають до задоволення і вимоги позивача про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, п.1 ст. 40, ст.ст. 43, 148, 149, 231, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Любешівського управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання ними копії цього рішення.

Головуючий: