Справа № 461/5025/16 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/635/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я,А., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ТОВ «Центр розвитку нерухомості» -

Ступінського Я.В., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника Національної спілки художників України -

Радковського Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України про застосування наслідків недійсного правочину,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національної спілки художників України та Львівської обласної організації Національної спілки художників України, в якому просив застосувати наслідки недійсного правочину, стягнути солідарно з відповідачів на його користь 38355,03 грн. В обґрунтування позову позивач покликається те, що 10.04.2013 року Галицьким районним судом м. Львова було прийнято рішення у справі № 1304/9500/12 за позовом ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» до Національної спілки художників України, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа - приватний нотаріус Амбросійчук Л.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, яким позовні вимоги було задоволено повністю, а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: АДРЕСА_1 № 1423, укладений між Національною спілкою художників України (продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) 03.06.2011 року, визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: АДРЕСА_1. Відтак, позивач вважає, що у нього виникло право на застосування наслідків недійсності правочину (ст. 216 ЦК України).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2005р. Вказує, що згідно умов договору купівлі-продажу вказана земельна ділянка вільна від забудови, факт відсутності нерухомого майна за вказаною адресою станом на лютий 2004 року встановлений рішенням Господарського суду м. Києва від 24.07.2008р. у справі № 3/215 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 24 лютого 2009 року), а також рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року (залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 18 грудня 2013 року). Проте суд першої інстанції не врахував вказаних фактів та помилково зазначив в оскаржуваному рішенні про існування на вказаній земельній ділянці об'єкта нерухомого майна. Також вказує, що висновки суду першої інстанції про те, що запис про скасування державної реєстрації в Держреєстрі про припинення права власності ОСОБА_4 на «приміщення та фундамент окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України» не відповідають дійсності, оскільки Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2014р. за № 29713658 містить запис від 19.09.2014р. про скасування вказаного запису про право власності ОСОБА_4 і подальше закриття розділу реєстру по вказаному об'єкту у зв'язку із знищенням об'єкта нерухомості. Вважає, що вказані обставини, а також визнання недійсним у судовому порядку договору купівлі-продажу № 1423 від 03.06.2011р., за яким ОСОБА_4 придбав у Національної спілки художників України нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, є підставою для задоволення позову ОСОБА_4 про застосування наслідків такої недійсності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом установлено, що 03.06.2011 року між ОСОБА_4 та Національною спілкою художників України було укладено Договір купівлі-продажу приміщень та фундаменту окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_4 придбав зазначені вище приміщення та фундамент окремої будівлі за адресою АДРЕСА_1. Продаж предмета договору було вчинено за 38 355,03 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2013 року у справі за позовом ТОВ «Центр розвитку нерухомості» до Національної спілки художників України, ОСОБА_4, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Амбросійчук Л.В., визнано недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу від 03.06.2011 року, визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Ухвалюючи рішення, суд вважав доведеним, що оспорюваний договір суперечить нормам закону, укладений без належного дотримання норм законодавства та предметом даного договору є фактично неіснуючий об'єкт (а.с.6-9 т.1).

Вказане рішення залишено без змін ухвалою суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року.

Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ст.216 ЦК України, на яку покликається позивач як на підставу позовних вимог, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано,за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

ТОВ «Центр розвитку нерухомості», яке участі у справі не брало, подало апеляційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2016 року, покликаючись на те, що є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка згідно умов договору купівлі-продажу є вільною від забудови, не було залучено до розгляду даної справи, хоча судом встановлено факт існування за вказаною адресою майна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як в цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

Як убачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України з позовом про застосування наслідків недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 03.06.2011 року, укладеного між ним та Національною спілкою художників України шляхом стягнення з відповідачів на його користь 38 355,03 грн., покликаючись на ст. 216 ЦПК України. Рішенням суду від 06.10.2016 року у позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 з поданих сторонами доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбане позивачем.

ТОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1 від 04.04.2005 року (а.с.123 т.1)

Таким чином, встановивши факт наявності майна на земельній ділянці, що належить ТОВ «Центр розвитку нерухомості», суд вирішив питання про права та обов'язки останнього. При цьому судом встановлена обставина, яка не входить до предмету доказування з огляду на положення ч.3 ст. 61 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що з поданих сторонами в матеріали справи доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбане позивачем.

Відмовляючи в позові, районний суд встановив пропуск позивачем позовної давності. Проте, колегія суддів не вдається до аналізу питання дотримання строків звернення з позовом до суду з вказаним позовом, оскільки з'ясування цього питання районним судом не торкається прав та обов'язків особи, яка звернулася з апеляційною скаргою.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2016 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що з поданих сторонами в матеріали справи доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбано позивачем.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: