РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13 жовтня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

при секретарі: Корольковій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

20.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача. В позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в шлюбі з відповідачем народила дитину, батьком якої є відповідач. Після розірвання шлюбу дитина залишились проживати з нею, відповідач припинив утримувати дитину, ніякої участі в її вихованні не приймає. Відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на повному її утриманні та матеріальному забезпеченні, не надає, просить стягнути з відповідача аліменти у зазначеному розмірі, з дня предявлення позову, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилась, відповідно до наданої суду заяви, позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило.

Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 087831 від 13.11.2002 року, 13.11.2002 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та Хіль (після шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 102003 від 13.11.2002 року, виданого Новомиколаївською сільською радою Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 17, 02 жовтня 2002 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - відповідач по справі.

Судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1, проживає разом з нею за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Запоріжжя, вул. Миру, 11, що підтверджується довідкою секретаря виконкому Новомиколаївської сільської ради № 558 від 19.09.2017 року.

Відповідач є людиною працездатного віку, працює, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Закон не ставить розмір аліментів у залежність від соціальних стандартів країни проживання дитини, а пов'язує їх із матеріальним станом батьків, їх можливостей, стану здоров'я дитини, її рівня розвитку, потреб та інших істотних обставин.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальний стан сторін, те що відповідач працює, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, враховуючи права дитини на достатній життєвий рівень суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дати предявлення даного позову, а саме з 20.09.2017 року з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.88, 209, 212-215, 224-227, 232, 367 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: