У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

за участі: позивача і представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи порушенням прав їхньої спільної дочки ОСОБА_3, що полягає у ненаданні на користь дитини матеріальної допомоги.

Рішенням Дубровицького районного суду від 22 червня 2017 року позов задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: 307042254, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 29 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Київ/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в м. Київ; код банку отримувача: 8200190; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 640 гривень судового збору.

На рішення суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, позивачем подано апеляційну скаргу, де посилається на порушення норм процесуального права та нез'ясування усіх обставин, що мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначалося про залишення без уваги того, що відповідач є підприємцем, володіє станцією технічного обслуговування автомобілів, магазином автозапчастин, має пятеро найманих працівників, а його дохід відповідно до податкової декларації за 2016 рік становив 512 835 гривень. Усупереч вимогам ст.ст. 57-60 ЦПК України суд даних обставин не з'ясував, спростувавши їх поясненнями представника ОСОБА_2

Факт надання тривалий час представником правової допомоги свідчить про фінансову спроможність відповідача, однак на користь дитини він уникає сплачувати аліменти в розумному розмірі.

Посилалася на те, що з 8 липня 2017 року набирає чинності Закон України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом навіть для непрацюючого передбачений обовязок сплатити аліменти не менше 716 гривень щомісяця.

Відповідач знову одружився. Вона ж була змушена вийти на роботу раніше за три роки декретної відпустки.

Не погоджувалася з судовою тезою про надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги матері, яка перебуває на його утриманні. Ця обставина не є доведеною належними і переконливими доказами.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 2 900 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з його часткової доведеності та обґрунтованості, адже права дитини на матеріальне утримання її батьками порушуються невиконанням своїх обов'язків відповідачем. Тому з урахуванням обставин справи розмір аліментів як достатній та належний визначено у 800 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зі свідоцтва про народження серії І-ГЮ №218821 вбачається, що 26 серпня 2014 року від шлюбних відносин між сторонами народилася ОСОБА_4 (а.с. 5).

В подальшому, на підставі рішення Дубровицького районного суду від 26 листопада 2013 року, шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та зареєстрований 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області, а/з №72. Дочку ОСОБА_3 залишено проживати разом з матір'ю (а.с. 4).

Факт проживання дитини та утримання її матір'ю стверджено також довідкою Виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 26.05.2017 року №1734 (а.с. 6).

Як правильно покликається районний суд, і з цим погоджується колегія суддів, захист прав, свобод та інтересів дитини, в т.ч. і обовязок утримання їх батьками до досягнення повноліття, передбачено нормами ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 25 Загальної декларації прав людини, що прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції Організації обєднаних націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 180, 181, 184, ч. 8 ст. 7 СК України. При цьому обґрунтовано ураховано і розяснення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

При вирішенні спірних правовідносин та ухваленні оскаржуваного рішення суд урахував вимоги ст. 60, ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Так, згідно із даними нормами процесуального права цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обвязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, покликання позивача на доходи платника аліментів у минулому році, що перевищують 500 000 гривень, а також на визначення розміру аліментів саме у 2 900 гривень, не стверджені жодними доказами. Не здобуто таких доказів і судом першої інстанції та апеляційним судом, хоча про це розяснювалося ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому спростовуючи доводи позивача про те, що дохід ОСОБА_2 внаслідок підприємницької діяльності за 2016 рік становив 512 835 гривень, що він володіє станцією технічного обслуговування автомобілів, магазином автозапчастин, де працює пятеро найманих працівників, суд вірно послався на відсутність обєктивних і переконливих доказів, які стверджували би про такі обставини.

Згідно із ч.ч. 6-8 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 182, ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в редакції, що діяла на час вирішення справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2.) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3.) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4.) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Щодо факту одруження ОСОБА_2 19 липня 2016 року з ОСОБА_5 і народження 17 лютого 2017 року від цього шлюбу дитини сина ОСОБА_6, то ці обставини підтверджені копіями відповідних свідоцтв, перевірені судом, їм було дано відповідну правову оцінку та сторонами не оспорюються (а.с. 19, 20).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

За таких обставин доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність судового захисту прав малолітньої дитини у тій формі, що вимагає позивач, є неприйнятними для апеляційного суду.

Спонуканнями для залишення оскаржуваного рішення відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України без змін є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дубровицького районного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: