Провадження № 2/234/142/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.

при секретарі - Пагуліч Д.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, третя особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в якому просила встановити факт її проживання з квітня 2006 року по 12 січня 2010 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину цієї квартири.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що в квітні 2006 року вона познайомилася та почала зустрічатися з ОСОБА_6. З липня 2006 року вони стали спільно проживати з її матір'ю за адресою: АДРЕСА_3. Вона працювала продавцем, а ОСОБА_6 був приватним підприємцем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_7. Весь цей час вони жили у її матері, у них був спільний бюджет та разом з матір'ю вони вели спільне господарство. З 2006 року вони спільно проживали, вели спільне господарство, надавали один одному матеріальну підтримку, вели спільний бюджет, разом оплачували комунальні платежі. Вона вважала ОСОБА_6 своїм чоловіком. Всі рідні, друзі та сусіди вражали їх подружжям. 29 лютого 2008 року вони разом на ім'я чоловіка придбали квартиру АДРЕСА_1, вартістю приблизно 60000грн., точну ціну вона не знає, зробили в ній ремонт та переїхали туди жити разом із дочкою. Цю квартиру вони ходили дивитися разом. 12 січня 2010 року вона з ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, а 16 травня 2011 року рішенням Краматорського міського суду їх шлюб було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Вважає, що оскільки вказана квартира була придбана під час спільного її проживання з ОСОБА_6, вона повинна бути поділена між нею та відповідачами. При цьому їй повинна бути виділена ? частина спірної квартири, а інша ? частина повинна бути поділена між відповідачами та її дочкою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та додатково пояснила, що на момент придбання квартири вона та ОСОБА_6 зібрали 10000 доларів США. Іншу суму вони взяли в кредит. Під час підписання кредитного договору не була присутня. Яка була сума кредиту вона не пам'ятає. Який був розмір обов'язкової суми для погашення кредиту, та який був залишок по кредиту на час розірвання шлюбу вона не знає. На погашення кредиту вона давала 300-800грн. Після розірвання шлюбу вона не сплачувала кредит. Також зазначила, що шлюбні відносини у неї з ОСОБА_6 фактично були припинені з грудня 2010 року. ОСОБА_6 завжди казав, що після погашення кредиту квартира буде переписана на дитину.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні оскільки між позивачкою та покійним ОСОБА_6 з 2006 року по 2010 рік не існували шлюбні відносини. Той факт, що в 2007 році у позивачки та покійного народилася дитина сам по собі не підтверджує факт проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту. Спірну квартиру померлий ОСОБА_6 придбав у кредит. При цьому перший внесок по кредиту був зроблений ним за рахунок коштів від продажу іншої квартири, яка йому належала. Позивачка участь у погашенні кредиту не приймала.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення позивачки та думку її представника, пояснення представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 21 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Як зазначено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_6 в 2006 році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина позивачки та ОСОБА_6 - ОСОБА_7.

12 січня 2010 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №16.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2016 року цей шлюб було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Також встановлено, що 29.02.2008 року померлий ОСОБА_6, за договором купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, придбав квартиру АДРЕСА_1 за 202000грн., із яких 50500грн. було сплачено продавцю до підписання цього договору, а решту суми покупець ОСОБА_6 зобов'язаний був сплатити продавцю до 05.03.2008 року.

Як зазначено в п.1.7 вказаного Договору, гроші за які Покупець придбає вищевказану квартиру є особистою власністю Покупця.

Того ж дня, 29.02.2008 року померлий ОСОБА_6 уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк» Кредитний договір №КТН3G3 на суму 30300грн. на початковий внесок за купівлю житла та Договір про іпотечний кредит №КТН3G3, відповідно до якого ОСОБА_6 були надані грошові кошти в сумі 151500грн. на придбання у власність окремої квартири за адресою: АДРЕСА_1. Виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором про іпотечний кредит було забезпечено іпотекою вказаної квартири та Договором поруки із ОСОБА_9

Згідно нотаріально посвідченої заяви Продавця від 29.02.2008 року, Продавець того ж дня одержав від ОСОБА_6 решту суми за квартиру у розмірі 151500грн., які він повинен був сплатити до 05.03.2008 року.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.08.2016 року кредити на споживчі цілі, які були надані ОСОБА_6 згідно кредитних договорів №КТН3G3 та №КТН3G3 від 29.02.2008 року для придбання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, погашені у повному обсязі. Кредит закрито 12.02.2016 року.

Крім того, судом встановлено, що померлому ОСОБА_6 на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності від 26.07.2007 року, належала квартира розташована за адресою: АДРЕСА_4, яку він продав 10.02.2009 року за 369000грн.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_6 вона знає приблизно з 2006-2007р.р. ОСОБА_6 був приватним підприємцем, а ОСОБА_1 працювала продавцем у магазині. Спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 жили разом в цивільному шлюбі в орендованій квартирі, а потім, коли ОСОБА_1 завагітніла, вони переїхали жити в квартиру матері ОСОБА_1. В цій квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прожили весь період вагітності ОСОБА_1. Вона була у них в гостях пару разів. Після народження дитини вони купили в кредит квартиру по бул.Краматорському в м.Краматорську, та переїхали в неї жити. Пізніше ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували свій шлюб. Весь час до розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали разом, вони були дуже гарною сім'єю. Що стало причиною їх розводу, вона не знає. Також зазначила, що основна сума кредиту погашалася за рахунок коштів, які надсилала мати ОСОБА_6. Платила ОСОБА_1 за кредит чи ні після розірвання шлюбу, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 - його племінник. З ОСОБА_1 ОСОБА_6 познайомився ще в 2006 році. Спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 жили разом в цивільному шлюбі в орендованій квартирі, а потім, коли ОСОБА_1 завагітніла, вони переїхали жити в квартиру матері ОСОБА_1. В цій квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прожили до самого народження їх доньки ОСОБА_7. В 2008 році вони в кредит придбали квартиру по бул.Краматорському в м.Краматорську та одразу переїхали туди жити. При цьому він виступав поручителем по цьому кредиту. Після смерті ОСОБА_6 остаток по кредиту, приблизно 300000грн, був погашений за рахунок страхових коштів. В квартирі був зроблений гарний ремонт та придбані всі необхідні меблі. Також зазначив, що у ОСОБА_6 була ще одна квартира, яку він також придбав у кредит. Оскільки погашати одразу два кредита було важко, ОСОБА_6 продав цю квартиру та за рахунок коштів від продажу квартири погасив перший кредит. Пізніше ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували свій шлюб. На свадьбі він присутнім не був. Весь час з моменту знайомства та до розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали разом однією сім'єю, вели спільний бюджет. ОСОБА_7 він останній раз бачив приблизно за 5 років до смерті ОСОБА_6. Після хрещення ОСОБА_7 він був в гостях у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 приблизно 5 разів. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишився жити в квартирі по бул.Краматорському. Оплачувала ОСОБА_1 кредит, за який була придбана квартира по бул.Краматорському, чи ні, йому особисто не відомо.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він знав ще з 2003 року. У них були дружні стосунки. ОСОБА_1 він бачив лише один раз з ОСОБА_6. Частіше за все він зустрічався з ОСОБА_6 та святкував разом з ним усі свята на роботі у ОСОБА_6. Свята вони святкували суто чоловічою компанією. ОСОБА_1 при цьому присутня не була. В квартирі у ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 він був в 2011 році та в 2013 році. При цьому ОСОБА_1 в квартирі він не бачив. Чи жили ОСОБА_6 та ОСОБА_1 однією сім'єю, чи був у них зареєстрований шлюб, він не знає. ОСОБА_6 лише казав йому, що ОСОБА_1 мати його дочки ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він знав ще з 1998р. У них були дружні відносини. ОСОБА_1 він знає як дружину ОСОБА_6. За весь час він бачив ОСОБА_1 лише один раз. ОСОБА_6 з ОСОБА_1 почали зустрічатися ще в 2006 році. З цього періоду він з ОСОБА_6 почали бачитися набагато рідше. Зі слів ОСОБА_6 йому відомо, що ОСОБА_6 жив з ОСОБА_1 у її матері по вул..Парковій в м.Краматорську. В 2007 році у них народилася донька ОСОБА_7, а в 2010 році вони зареєстрували шлюб. Також йому відомо, що у ОСОБА_6 була квартира по бул.Краматорському в м.Краматорську, яку він придбав у кредит. За кредит сплачував ОСОБА_6, в точу числі коштами, які надходили від його матері, яка жила в Америці. В зазначені квартирі він разом із дружиною були в 2009 році. При цьому ОСОБА_1 та дитячих речей він там не побачив. Але там була інша жінка за прізвищем ОСОБА_21, яка прибирала по квартирі та готовила їжу.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст..212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Проаналізувавши усі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено та не доведено позивачем факт її проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_6 з квітня 2006 року по 12 січня 2010 року , тобто те, що вони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов'язки.

При цьому суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і не приймає їх до уваги при ухваленні рішення по справі, оскільки обставини про які свідок ОСОБА_10 повідомила в судовому засіданні відомі їй зі слів самої позивачки. Як зазначила ОСОБА_19 в гостях у ОСОБА_6 вона була лише 2 рази за весь час, а тому суд вважає, що її висновки про те, що ОСОБА_6 спільно проживали до розірвання шлюбу та були дуже гарною сім'єю є лише домислами свідка, які ґрунтуються на інформації, яку вона отримувала від позивачки. Показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали спільно та вели спільний бюджет, суд також вважає домислами свідка, оскільки є не зрозумілим, як свідок міг зробити такий висновок зустрічаючись з ОСОБА_6 лише приблизно один раз на рік. Навіть свою хрещеницю - дочку ОСОБА_6, він останній раз бачив приблизно за п'ять років до смерті ОСОБА_6, тобто в той період коли ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі.

В той же час свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_20, які перебували в дружніх стосунках з ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 вони бачили лише один раз. ОСОБА_6 лише розповідав їм, що ОСОБА_1 мати його доньки. На їх спільних з ОСОБА_6 святах, спільному відпочинку ОСОБА_1 ніколи не була присутня. Крім того, свідок ОСОБА_18 зазначив, що будучи в 2009 році в гостях у ОСОБА_6, ОСОБА_1 він там не побачив. Навпаки, там була інша жінка на прізвище ОСОБА_21, яка прибирала по квартирі та готувала їжу.

Крім того, суд вважає, що в судовому засіданні позивачка не довела участі своїми коштами або своєю працею у набутті спірної квартири, а саме, у сплаті початкового внеску за квартиру, сплаті обов'язкових платежів по кредиту, який був оформлений з метою придбання цієї квартири. Навпаки, всі зібрані по справі докази свідчать лише про те, що спірна квартира була придбана особисто покійним ОСОБА_6, за кредитні кошти, які він сам повертав банку. На протязі п'яти років після розірвання шлюбу позивачка не внесла жодної копійки на погашення кредиту, про що сама зазначила в судовому засіданні. Про відсутність участі позивачки в набутті нерухомого майна свідчить також те, що вона не обізнана про вартість спірної квартири, про розмір обов'язкових платежів по кредитам. Ці обставини в черговий раз свідчать про відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 сім'ї, в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у повному обсязі позивачці ОСОБА_1 в задоволенні її позову про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя

Керуючись ст.ст.60,61,63,68,69,70,71,74 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11,60,79,80,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 11.09.2017 року. Повний текст рішення виготовлений 18.09.2017 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай