Справа № 211/4294/17
Провадження № 2-н/211/570/17
У Х В А Л А

іменем України

29 вересня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду до досягнення донькою повноліття.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ пунктом 2 Постанови № 14 Пленуму від 23 грудня 2011 р. «Про розгляд судами заяв у порядку наказового провадження» розяснює, що вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК (1618-15), підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК (1618-15) передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу ( 1618-15 ), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи його скасування унеможливлюють повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджають пред'явленню позову.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 96 ЦПК України, є чітко визначеними і не містять альтернативи.

Так, заявник ОСОБА_2, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, просить суд стягнути з боржника аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає розмірам вимог за якими може бути видано судовий наказ, визначених п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Враховуючи, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті зазначеної заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.96, 100, 210 ЦПК Українисуддя, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Розяснити заявнику, що відповідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1