У х в а л а

02 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,

в с т а н о в и л а :

Городоцький районний суд Львівської області рішенням від 17 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив: поновив їй строк позовної давності, встановив факт прийняття нею спадщини, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Апеляційний суд Львівської області 26 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 червня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

18 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Верховного Суду України від 07 березня 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2012 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 червня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо встановлення факту прийняття спадщини, оскільки позивачка відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР не довела належними та допустимими доказами вчинення нею дій щодо її прийняття.

Разом з тим у наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України, постановленої ним як судом касаційної інстанції, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання частково недійсним свідоцтва на спадщину за законом, установлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину спадкового майна, оскільки позивач належними та допустимими доказами довів факт вступу його у володіння спадковим майном.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2012 року, також наданої заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав порушення ним норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко