Ухвала

іменем україни

02 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аполло», ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі − ПАТ «Банк «Київська Русь», Банк) - ОСОБА_6, діючи від імені та в інтересах ПАТ «Банк «Київська Русь» у зв'язку з запровадженням з 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» тимчасової адміністрації, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними:

правочин з перерахування грошових коштів на підставі меморіального ордеру № 8901 від 18 березня 2015 року, за яким банк здійснив повернення депозитного вкладу в сумі 13 641 289 грн 90 коп. з рахунку № НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу − дострокове повернення депозитного вкладу згідно договору та заяви;

правочин з виконання платіжного доручення № 08, за яким банком було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 13 752 808 грн 67 коп. з рахунку № НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_3, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Аполло» (далі − ТОВ «Аполло») та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» з призначенням платежу − безпроцентна поворотна фінансова допомога згідно договору № 431/01 від 30 грудня 2011 року;

правочин з перерахування грошових коштів на підставі платіжних доручень № 1005 та № 1006 від 19 березня 2015 року, за якими ТОВ «Аполло» здійснено погашення кредитної заборгованості у сумі 14 174 000 грн, згідно кредитного договору № 80845-44.19 на відкриття кредитної лінії від 19 вересня 2013 року.

На обґрунтування позову вказав, що 09 вересня 2014 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу «Супер-вклад» за № 100820-44.19 відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав банку на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу у сумі 2 273 130 грн, з процентною ставкою 23 % річних, строком до 09 квітня 2015 року.

18 березня 2015 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до банку про дострокове розірвання та повернення вкладу у розмірі 13 641 289 грн 90 коп. На підставі меморіального ордеру № 8901 від 18 березня 2015 року банк здійснив повернення депозитного вкладу в сумі 13 641 289 грн 90 коп. з рахунку № НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5 та відкрито у ПАТ Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу − дострокове повернення депозитного вкладу згідно договору та заяви.

Посилаючись на п. 4.2. Правил залучення коштів фізичних осіб в ПАТ «Банк «Київська Русь», позивач вказав що ОСОБА_5 отримав перевагу у вигляді скороченого терміну повернення грошових коштів, тому відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вважав вказаний правочин нікчемним. Вказав, що за наслідками нікчемного правочину ТОВ «Аполло» та ОСОБА_5 вчинили трансакції з перерахування грошових коштів на підставі меморіального ордеру № 8901 від 18 березня 2015 року з призначенням платежу − дострокове повернення депозитного вкладу на суму 13 641 289 грн 90 коп.; за платіжним дорученням № 08 з призначенням платежу − безпроцентна поворотна фінансова допомога згідно договору № 431/01 від 30 грудня 2011 року на суму 13 752 808 грн 67 коп. за платіжними дорученнями № 1005 та № 1006 від 19 березня 2015 року з призначенням погашення кредитної заборгованості в сумі 14 174 000 грн за кредитним договором на відкриття кредитної лінії від 19 вересня 2013 року.

Посилаючись на те, що на час подання ТОВ «Аполло» платіжних доручень № 1005 та № 1006 від 19 березня 2015 року на рахунку банку знаходилося недостатньо коштів для виконання вказаних платіжних доручень банком, вважав, що сума основного боргу ТОВ «Аполло» за кредитним договором № 80845-44.19 на відкриття кредитної лінії від 19 вересня 2013 року, має бути збільшена та вважатися непогашеною у розмірі 14 174 000 грн станом на 20 березня 2015 року, а грошові кошти в сумі 13 752 808 грн 67 коп. мають бути повернуті на рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_2, що відкритий у ПАТ «Банк Київська Русь».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 08 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 до ТОВ «Аполло» про визнання правочинів недійсними скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Київська Русь» просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року між ТОВ «Аполло» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено кредитний договір № 80845-44.19 з додатками на відкриття кредитної лінії, до якого вносилися зміни на підставі договорів про внесення змін. У забезпечення виконання ТОВ «Аполло» зобов'язань за вказаним кредитним договором, 18 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір поруки №125381-44.19.

09 вересня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу № 100820-44.19, за умовами якого ОСОБА_5 передав, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 2 273 130 грн з процентною ставкою 23% річних строком до 09 квітня 2015 року. За час дії договору сума грошових коштів на рахунку вкладником збільшувалась.

12 березня 2015 року ОСОБА_5 було отримано листа від заступника генерального директора ТОВ «Аполло» з проханням допомогти Товариству виконати свої зобов'язання перед ПАТ «Банк «Київська Русь» по кредитній лінії за договором № 80845-44.19 від 19 вересня 2013 року згідно договору поруки.

18 березня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 100820-44.19 від 09 вересня 2014 року та повернення депозиту. Повернення депозитного вкладу проведено шляхом перерахування коштів в розмірі 13 641 289 грн по меморіальному ордеру № 8901 від 19 березня 2015 року.

19 березня 2015 року, на підставі платіжного доручення № 08 банком було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 13 752 808 грн 67 коп. з рахунку № НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 та відкрито у ПАТ Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_3, який належить ТОВ «Аполло» та відкрито у ПАТ Банк «Київська Русь» з призначенням платежу − безпроцентна поворотна фінансова допомога згідно договору № 431/01 від 30 грудня 2011 року.

19 березня 2015 року на підставі платіжних доручень № 1005 та № 1006 банком проведено платіж на суму 13 174 000 грн та 1 000 000 грн відповідно, з рахунку № НОМЕР_3, який належить ТОВ «Аполло» та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_1, який належить ТОВ «Аполло» та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» з призначенням платежу - часткове погашення кредиту за кредитним договором № 80845-44.19 від 19 вересня 2013 року.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК Українивбачається, що суд може захистити цивільне право шляхом визнання правочину недійсним.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_5, що позивач, у порушення ст. 16 ЦК України обрав невірний спосіб захисту свого права, оскільки меморіальний ордер та платіжне доручення не є правочином у розумінні ст. ст. 202, 628, 638 ЦК України, а є розрахунковим документом.

Крім цього правильним є висновок апеляційного суду, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог банку до ТОВ ТОВ «Аполло» підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 12 ГК України.

Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко

М.В.Демяносов

Ю.Г.Іваненко