Справа № 308/2715/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., з участю державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1, начальника державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на бездіяльність державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Кредобанк» звернулося в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що 16.03.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції ОСОБА_1 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 50491258 про примусове виконання наказу № 308/7084/15-ц, виданого 18.11.2015 року на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2015 року.

Зазначає, що при здійсненні своїх службових обовязків державним виконавцем Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 своїми діями було грубо порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», що на думку скаржника підтверджується наступним.

Зокрема, 21.03.2016 року представником ПАТ «Кредобанк» було направлено заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, магазин, загальною площею 88,40 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Іршава, вул. Чупаєва, буд. 18/5, реєстраційний номер обєкта 36662926, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на майно від 23.12.1997 року, реєстраційний номер 30, яке перебуває у заставі стягувача ПАТ «Кредобанк» згідно з договором іпотеки № 115/9-2012 від 18.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3.

Вказує, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено запити для встановлення майнового стану боржника, згідно з якими стало відомо, що за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль НОМЕР_1. 05.04.2016 року державним виконавцем було винесено постанову по розшук майна боржника.

Також зазначає, що ПАТ «Кредобанк» неодноразово в телефонному режимі намагався врегулювати питання щодо звернення стягнення на майно боржника. Проте і державним виконавцем, і начальником ДВС у задоволені заяви стягувача було відмовлено у звязку із порушенням черговості стягнення.

У звязку із набранням чинності Закону України «Про виконавче провадження», 24.10.2016 року ПАТ «Кредобанк» було направлено лист про зміну черговості стягнення в рамках виконавчого провадження.

Посилаючись на положення ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та у звязку із тим, що протягом одинадцяти місяців так і не було знайдено транспортний засіб боржника, а сам боржник не заперечував проти звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ «Кредобанк» вважає доцільним змінити черговість стягнення.

Крім того, зауважує, що відповідно до відповідей, наданих відділом УПД ГУНП в Закарпатській області та регіональним сервісним центром в Закарпатській області, вказаний автомобіль НОМЕР_1 на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділень ГУНП в Закарпатській області не затримано, інформація щодо обмеження на здійснення реєстраційних операцій та розшуку вказаного автомобіля відсутня. Тому, 17.02.2017 року представником ПАТ «Кредобанк» було повторно направлено заяву про звернення стягнення на майно боржника. Проте жодних дій державним виконавцем так і не було вчинено.

Зазначає, що 02.03.2017 року представником ПАТ «Кредобанк» подано скаргу на бездіяльність державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 начальнику Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 Проте станом на дату подання даної скарги ні державним виконавцем, ні начальником так і не було здійснено опису та реалізації нерухомого майна, яке перебуває у заставі стягувача ПАТ «Кредобанк» згідно з договором іпотеки № 115/9-2012 від 18.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3

З посиланням на викладене та ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 126, 385 ЦПК України скаржник просить суд:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 чинного законодавства щодо вчинення виконавчих дій з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) заборгованості за кредитним договором;

зобовязати державного виконавця Вішкі В.В. здійснити всі можливі виконавчі дії з метою виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) заборгованості за кредитним договором (ВП № 50491258);

зобовязати державного виконавця Вішкі В.В. в рамках виконавчого провадження № 50491258 здійснити реалізацію арештованого майна, належного боржнику ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), а саме: нежиле приміщення, магазин, загальною площею 88,40 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Іршава, вул. Чупаєва, буд. 18/5, реєстраційний номер обєкта 36662926, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на майно від 23.12.1997 року, реєстраційний номер 30;

зобовязати начальника Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 здійснити перевірку додержання державним виконавцем Іршавського РВ ДВС ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 чинного законодавства щодо вчинення виконавчих дій з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) заборгованості за кредитним договором та за результатами перевірки надіслати заявнику копію постанови про перевірку виконавчого провадження у встановлений законодавством строк за адресою: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, БЦ «Іллінський», 10 підїзд, 6 поверх.

У судове засідання представник скаржника не зявився, при цьому надіслав до суду заяву про розгляд скарги на дії державного виконавця за відсутності представника скаржника.

Державний виконавець Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 та начальник Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів та вимог скарги заперечили, пояснивши, що державним виконавцем вживалися заходи та здійснювалися всі необхідні дії в рамках виконавчого провадження № 50491258 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зауважили, що державним виконавцем 16.03.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50491258 з примусового виконання виконавчого листа № 308/7084/15-ц. З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 державним виконавцем 25.03.2016 року було вчинено запити до установ, що ведуть реєстрацію майна, стосовно зареєстрованого за боржником майна. Згідно з відповіддю на запит з ТСЦ 2146 м. Іршава встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_3. Крім того, державним виконавцем 21.03.2016 року сформовано інформаційну довідку з ДФС України та Пенсійного фонду України, та встановлено, що рахунки в банківських установах боржником не відкривалися, платником податків боржник не являється, інформація щодо отримання доходів відсутня. 05.04.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено в розшук вказаний транспортний засіб. В подальшому 05.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у звязку з розшуком майна боржника на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». Вважають, що державним виконавцем правомірно та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» не звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, оскільки державний виконавець в першу чергу зобовязаний звернути стягнення на рухоме майно боржника та лише після цього може звернути стягнення на інше нерухоме майно.

Начальником Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 у судовому засіданні також повідомлено про розгляд скарги на дії державного виконавця. з винесенням 13.03.2017 року відповідної постанови, копію якої скеровано представнику ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_3, начальнику управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

У даному судовому засіданні особи, бездіяльність яких оскаржується, надали суду копії документів з матеріалів виконавчого провадження № 50491258, а саме акти державного виконавця від 19.12.2016 року та від 15.02.2017 року, подання державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, постанову начальника Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 13.03.2017 року, а також медичну документацію на імя ОСОБА_3 та свідоцтво про смерть останнього, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що в Іршавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на виконанні перебуває виконавче провадження (ВП № 50491258) з примусового виконання виконавчого листа № 308/7084/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 18.11.2015 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» боргу в розмірі 162706,37 грн.

16.03.2016 року державним виконавцем Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2016 року представником ПАТ «Кредобанк» до ВДВС Іршавського РУЮ направлено заяву в рамках виконавчого провадження № 50491258 про звернення стягнення на предмет іпотеки, належного боржнику ОСОБА_3 згідно з договором іпотеки № 115/9-2012 від 18.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3, а саме: нежиле приміщення, магазин, загальною площею 88,40 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Іршава, вул. Чупаєва, буд. 18/5, реєстраційний номер обєкта 36662926, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на майно від 23.12.1997 року, реєстраційний номер 30, яке перебуває у заставі стягувача ПАТ «Кредобанк».

24.10.2016 року ПАТ «Кредобанк» до ВДВС Іршавського РУЮ направлено заяву про зміну черговості стягнення в рамках вказаного виконавчого провадження у звязку з тим, що протягом шести місяців так і не було знайдено транспортний засіб боржника, а сам боржник не заперечував проти звернення стягнення на предмет іпотеки.

17.02.2017 року представником ПАТ «Кредобанк» до ВДВС Іршавського РУЮ повторно направлено заяву про звернення стягнення на майно боржника.

В подальшому 02.03.2017 року представником ПАТ «Кредобанк» начальнику Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 подано скаргу на бездіяльність державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1

За результатами розгляду вказаної скарги ПАТ «Кредобанк» начальником Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 винесено постанову від 13.03.2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ПАТ «Кредобанк» на бездіяльність державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

В рамках виконавчого провадження № 50491258 державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_3.

Згідно з інформацією про виконавче провадження № 50491258 державним виконавцем 05.04.2016 року винесено постанову про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено в розшук транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_3 та цього ж дня винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, державним виконавцем 15.02.2017 року було здійснено виїзд за адресою: м. Іршава, вул. Чапаєва, 18/5 та встановлено, що двері нежитлового приміщення магазину, що знаходиться за вказаною адресою, зачинені на замок, боржник ОСОБА_3 відсутній, що унеможливлює проведення виконавчих дій, про що складено акт державного виконавця від 19.12.2016 року. Крім того, 15.02.2017 року у відділ ДВС зявився син боржника ОСОБА_4, який надав пояснення та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 1328, згідно з якою ОСОБА_3 знаходиться у коматозному стані, про що державним виконавцем складено відповідний акт від 15.02.2017 року.

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1328, що видана Обласним клінічним центром нейрохірургії та неврології м. Ужгорода, та відповідної медичної документації, що надана у судовому засіданні державним виконавцем, слідує, що ОСОБА_3 з листопада 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні, діагноз постгеморагіча гіпорезорбтивна внутрішня гідроцефалія, неповний апалічний синдром.

04.08.2017 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 228927, виданим 04.08.2017 року Ужгородським МВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області.

Також судом встановлено, що 28.09.2017 року державний виконавець Іршавського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником на підставі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України у звязку зі смертю ОСОБА_3

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Аналогічний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

За ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За змістом ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, на яку посилається скаржник в обґрунтування доводів своєї скарги, визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наведений у додатку до Закону про виконавче провадження перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»).

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону про виконавче провадження). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмову державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнано в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що цією вимогою не порушено інтересів стягувача й не ускладнено виконання рішення.

З контекстного аналізу вищенаведених положень Закону України «Про виконавче провадження» та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ можна зробити висновок, що черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем, тобто є його правом, а не обовязком.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У поданій скарзі скаржник стверджує, що боржник ОСОБА_3 не заперечував проти звернення стягнення на предмет іпотеки, проте на підтвердження цих обставин представником скаржника не наведено та не надано жодних допустимих і належних доказів.

Разом з тим, використання державним виконавцем його прав, передбачених законом, належить до дискреційних повноважень державного виконавця, а тому суд позбавлений можливості зобовязувати державного виконавця здійснювати належні йому права.

Таким чином, суд погоджується з доводами державного виконавця про те, що ним правомірно та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не звернуто стягнення на нерухоме майно боржника.

Щодо зобовязання державного виконавця вчинити всі можливі дії з метою виконання рішення суду та зобовязання здійснити реалізацію нерухомого майна, належного боржнику, суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить будь-якого конкретизованого переліку тих дій, які зобовязаний вчинити державний виконавець, а тому суд при оцінці повноти вчинення дій щодо даного виконавчого провадження керується принципами, які визначені в Законі України «Про виконавче провадження» та не вбачає будь-яких підстав, які б вказували на бездіяльність державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

Як розяснено у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що використання державним виконавцем його прав, передбачених законом, належить до його дискреційних повноважень, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було вжито всіх передбачених законом заходів, направлених на виконання рішення суду, а тому скарга про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії є необґрунтованою.

Відтак, на підставі наданих суду доказів, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на бездіяльність державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_5