Справа № 307/1897/17
Провадження № 2/307/1168/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення разово фактично понесених додаткових витрат на лікування хворої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення разово фактично понесених додаткових витрат на лікування хворої дитини. В позовній заяві зазначила, що шлюб з відповідачем укладено 09 лютого 2014 року у виконкомі Руськополівської сільської ради за актовим записом № 6 і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тячівського районного суду від 01 березня 2017 року ухвалено стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно і до її повноліття. Однак присуджених аліментів не вистачає навіть на дрібні побутові потреби дитини та одяг не кажучи вже про нормальне харчування та придбання необхідних для лікування хворого сина лікарських засобів. Вона ніде не працює , так як веде догляд за неповнолітнім сином та за матеріальною допомогою її батьків.

Крім цього, вказує , що 14.03.2017 року сину було проведено операцію з розщеплення піднебіння, в звязку з чим в період з 13.03.2017 року по 20.03.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні. За час лікування у медичному центрі у доопераційний та післяопераційний періоди нею додатково було потрачено на лікування дитини 7329 гривень.

Просить збільшити розмір аліментів і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 3000 гривень щомісячно і до його повноліття та стягнути разово з відповідача на її користь 3664 гривень додаткових витрат понесених нею на лікування сина .

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що присуджених аліментів не вистачає, так як з того часу збільшився прожитковий мінімум на утримання дитини. Крім цього, сину було проведено операцію в звязку з чим нею було понесено додаткові витрати на його лікування, половину з яких просить стягнути з відповідача..

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні і вихованні у позивачки (а.с. 4,5,14).

Згідно рішення Тячівського районного суду від 01 березня 2017 року ухвалено стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно на утримання сина починаючи з 25 січня 2017 року і до його повноліття ( а.с. 11-12 ).

За змістом ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до довідки Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру від 20.03.2017 року встановлено , що в період з 13.03.2017 року по 20.03.2017 року неповнолітній ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в звязку з проведеною операцією розщеплення піднебіння (а.с.13).

Факт понесених позивачкою матеріальних витрат у зв'язку з лікуванням сина підтверджується даними рахунків №93 та №93а, а також чеків № 209487 від 13.03.2017 року, №21740 від 16.03.2017 року, №210913, №211158, №211000 від 17.03.2017 року, №211523 від 19.03.2017 року, №211860 від 20.03.2017 року виданими аптечним пунктом №1 м.Львів підтверджено витрати понесені на придбання медикаментів на лікування дитини (а.с.8-10).

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Таким чином, загальний розмір документально підтверджених додаткових витрат, понесених позивачкою у звязку з лікуванням дитини, складає 7329.02 гривень. З огляду на те, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь 3664 гривень, як половини вищезазначених витрат.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін та ту обставину, що з моменту постановлення рішення Тячівського районного суду від 01 березня 2017 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 ч.1 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення.

А тому, з урахуванням наведеного та беручи до уваги розмір середньомісячної заробітної плати по Тячівському району та розмір прожиткового мінімуму на дитину , суд вважає , що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1100 гривень щомісячно на утримання дитини та стягнути з відповідача на її користь частину понесених нею додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням неповнолітнього сина одноразово в розмірі 3664 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209 , 213-215 ЦПК України , ст.ст. 180 , 184 , 192 СК України , суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягнення аліментів і стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця та уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі по 1100 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця та уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, України на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 3664 (три тисячі шістсот шістдесят чотири) гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : М.М.Розман