Справа № 323/1544/17
02.10.2017 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, при секретарі А.А.Сабліній, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Нестерянська сілська рада Оріхівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
06 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вказану квартиру вона придбала у 2016 році. У спірній квартирі вона проживає одна. Але на теперішній час у квартирі залишаються зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідачі добровільно знятися з місця реєстрації відмовляються. У зв'язку з чим позивач просить визнати громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особами, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
21 вересня 2017 року ОСОБА_1 надала до суду уточнену позовну заяву у якій просить визнати лише громадянку ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язати Нестерянську сільську раду Оріхівського району Запорізької області скасувати реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на відповідача.
У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові на полягає.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у судовому порядку.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій прохає справу розглянути у його відсутності, з позовними вимогами згодна.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1., що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 грудня 2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2016 року, копією технічного паспорту на житловий будинок від 10 жовтня 1996 року /а.с.5,6-8, 21/
Також судом встановлено, що у належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1. дійсно зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердженням чого є довідка адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 23.07.2017 року, копія будинкової книги, довідка Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №218 від 18.05.2017 року, довідка про склад сім'ї №218 від 18.05. 2017 року /а.с.4, 19-20,23, 26/.
Позивач обґрунтовуючи свої вимоги у позовній заяві щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказала, що вона придбала квартиру, у якій вже була зареєстрована відповідачка, яка їй є незнайомою людиною. Реєстрація відповідачки в будинку позивача перешкоджає їй розпоряджатися майном на власний розсуд.
За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК.
Підтвердженням того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за адресою: АДРЕСА_1 є довідка Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, де вказано, що ОСОБА_3 зареєстрована за спірною адресою, але не проживає з 2013 року /а.с.23/.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 640, 00 грн. який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.10, 11,74, 209, 212, 214 - 215, 218,224-227 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Нестерянська сілська рада Оріхівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Караганда, особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Нестерянську сільську раду Оріхівського району Запорізької області скасувати реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Караганда за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Караганда, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м. Оріхів Запорізької області, судовий збір в розмірі 640, 00 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун