Справа №295/3650/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2, третя особа - ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 26.06.2008 року укладено кредитний договір № ОМ-23-08, за яким ОСОБА_2 надано кредитний ліміт у розмірі 40 000 гривень з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.76, А.8 Договору та строком виконання зобовязань згідно п. А.3 Договору.

Умови договору відповідач не виконував належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 20.01.2017 року становить 376 482 гривень 52 копійки, що складається з наступного:

- 39 971, 48 грн. заборгованість за кредитом;

- 170 766, 79 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 165 744, 25 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

Кредитодавець, покладаючись на власний розсуд, просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а частину в розмірі 106 000 грн., що складається з 39 971, 48 грн. заборгованості за кредитом та 66 028, 52 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у матеріалах справи є заява про розгляд спрви у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 2-72/12 від 10.10.2012 року заборгованість за вказаним договором вже стягнуто.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

26.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ОМ-23-08, за яким останньому надано кредитний ліміт у розмірі 40 000 гривень з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.76, А.8 Договору 25 відсотків та строком виконання зобовязань згідно п. А.3 Договору до 25.06.2009 року.

Зобов'язання за вказаним Договором забезпечено Договором поруки №ОМ-23-08 від 26.06.2008 року, укладеним з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позичальника.

Згідно п. 1 Договору поруки, предметом є надання поруки Відповідачем перед Банком за виконання ФОП ОСОБА_3 всіх своїх обов'язків за Договором № №ОМ-23-08 від 26.06.2008 року.

Кредитодавець, покладаючись на власний розсуд, просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а частину в розмірі 106 000 грн., що складається з наступного: 39 971, 48 грн. заборгованості за кредитом та 66 028, 52 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Судом досліджено матеріали справи № 2-72/12, в яких міститься рішення Богунського суду м. Житомира від 17.04.2013 року про часткове задоволення позову, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за договором № ОМ-23-08 від 26.06.2008 р. в сумі 142 219,22 гривень та судовий збір в розмірі 1422,19 грн. З тексту рішення вбачається, що з відповідача стягнуто 39 971, 48 грн. заборгованості за кредитом, 91 323, 45 грн. заборгованості по відсоткам за користування, 10 грн. заборгованості по пені, 1000 грн. штрафу (фіксована ставка) та 9914, 29 грн. штрафу (процентна складова), а всього 14 2219, 22 грн.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11.07.2013 року, вказане рішення залишено без змін та звернуто до виконання.

Таким чином, відповідно до даного рішення суду з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 39971, 48 грн., що виключає можливість повторного стягенняза новими позовними вимогами.

За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про порушення свого порушеного права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з положеннями ст.ст. 553, 554 ЦПК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ст. 559 ЦПК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Як вбачається з висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно п.А.2 договору, ліміт кредиту становив 40 тисяч гривень з кінцевим терміном повернення до 25.06.2009 року. З даним позовом позивач звернувся до суду лише 03.04.2017 року.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у позовній заяві та матеріалах справи немає доказів про розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом та не зазначено за який термін вони нараховані, з врахуванням заборгованості по відсоткам, що була стягнута за рішенням суду від 17.04.2013 року та враховуючи вимоги ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмовляє у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2, третя особа - ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук