Справа №333/6324/16-ц
Провадження №4-с/333/40/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ярошенко А.Г., при секретарі Мнінаєвої В.В., за участю: скаржника ОСОБА_1, представника скаржника ОСОБА_2, представника ВДВС ОСОБА_3, розглянувши матеріали скарги за заявою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2016 р. заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою, разом з якою подано заяву на поновлення строку подачі скарги.

Представник Комунарського ВДВС заперечувала проти задоволення скарги.

Представник скаржника просив задовольнити скаргу.

Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

04.10.2016р. Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» подана заява про виконання виконавчого листа №812/8166/12 виданого 17.05.2013р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мета банк» суми боргу у розмірі 357624,56 грн.

З часу ухвалення вищевказаного судового рішення від 05.11.2012 р., воно оскаржувалось ОСОБА_1 до апеляційного суду Запорізької області. 07.03.2013 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 р. набрало законної сили.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Стягувачем вищевказаний виконавчий лист неодноразово в межах річного строку подавався на виконання до органу виконавчої служби і у зв'язку з неможливістю його виконання лист повертався стягувану, тим самим строк пред'явлення виконавчого документу переривався.

Згідно з відміткою на виконавчому листі він повертався 25.07.2014р., 18.12.2015р., 30.06.2015р.

Вищевказаний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа встановленим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Тому доводи скаржника про невідповідність виконавчого листа вимогам встановленим чинним законодавством є хибними.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Тобто, якщо судом апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження, то боржник повинен був надати до органу виконавчої служби завірену належним чином ухвалу про відкриття апеляційного провадження і державний виконавець на підставі цієї ухвали повернув би виконавчий лист до суду першої інстанції.

Адже, на момент відкриття виконавчого провадження у виконавця були відсутні відомості про відкрите апеляційне провадження.

Посилання скаржника на арешт накладений в рамках кримінальної справи с недоречним, оскільки цей арешт жодним чином не перешкоджає відкрито виконавчого провадження.

Посилання скаржника на мораторій щодо звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, також не має жодного відношення до відкриття виконавчого провадження.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданою як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Саме в межах вже відкритого виконавчого провадження державний виконавець повинен визначити умови, за яких можливо або неможливо здійснювати звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) (використовується це майно як місце постійного проживання боржника, наявність іншого житла у боржника, розміри загальної площі такого нерухомого майна).

Отже, викладені у скарзі доводи не підтверджені доказами.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України, Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги за заявою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко