АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ПоліщукН.В.,

при секретарі Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 7 500 грн., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 6 500 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року, у задоволенні позову - відмовлено (а.с.99-102).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначив, що відмовляючи в позові суд першої інстанції мотивує це тим, що інспектор ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщик міліції ОСОБА_3 має право на складання протоколів, однак скаржник в жодному разі не оспорює повноваження посадових осіб ДАІ, а заявляє вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої саме протиправними діями ОСОБА_3, а саме: порушенням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції; неправомірним складанням протоколу про адміністративне правопорушення АП1 №717166.

Проте суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував той факт, що в постанові Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року прямо вказується про те, що ОСОБА_3 було порушено вищевказану Інструкцію, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення - скасовано, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події адміністративного правопорушення.

_____________________________________________

Справа № 752/16481/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8639/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Також не погоджуються з тим, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог було те, що позивачем вказано неналежного відповідача, а отже обрано неправильний спосіб захисту цивільних прав. Крім того, ні в ході підготовки справи до розгляду, ні під час судових засідань суд не вказував про неналежність відповідача.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4, підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач або його уповноважений представник в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 12 листопада 2014 року інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщиком міліції ОСОБА_3 складено протокол відносно ОСОБА_2 Серії АП1 №717166 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до складеного протоколу, ОСОБА_2 12 листопада 2014 року о 17 год. 45 хв., на вул. Козацькій в м. Києві, керував автомобілем марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.8).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП був повернутий до ВДАІ з обслуговування Дарницького району м. Києва для належного оформлення (а.с.7).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення (а.с.6).

Вищезазначеною постановою встановлено, що при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 не було дотримано вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України №77 від 26 лютого 2009 року.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки дії відповідача є незаконними та неправомірними, та такими, що завдали йому матеріальної та моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи посадовою особою - інспектором ДАІ ГУ МВС України в місті Києві, має право на складання протоколів, дії останнього щодо складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення незаконними в порядку адміністративного судочинства не визнавались, крім того, такі вимоги не заявлялись і в межах поданої позовної заяви, а тому відсутні складові частини для настання цивільно-правової відповідальності відповідача. Суд дійшов висновку, що позивач невірно обрав спосіб захисту цивільних прав без врахування положень ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача складовими частинами ознак порушення цивільних прав особи може бути сукупність наступних ознак: протиправність поведінки особи відповідача що до позивача, отримані збитки, причинно-наслідковий зв'язок негативних наслідків для особи з діями відповідача, наявність вини особи.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права (ст.23 ЦК України).

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується КУпАП.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із 57, 59 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно зі статтею 255 КУпАП прапорщик міліції ОСОБА_3, будучі посадовою особою ДАІ, інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, мав право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, його дії щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення незаконними не визнавались, стягнення на позивача відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення судом не накладалось, а отже суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що для настання цивільно-правової відповідальності відповідача відсутні складові частини ознак порушення цивільних прав позивача.

Таким чином, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано того факту, що в постанові Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року прямо зазначено, що ОСОБА_3 порушив вищевказану Інструкцію, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення - скасовано, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події адміністративного правопорушення, відхиляються колегією суддів, у зв'язку з наведеним вище.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

Н.В.Поліщук