Справа № 303/554/17
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення та вселення у даний житловий будинок,-

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.10.1991 року рішенням Мукачівської міської ради народних депутатів йому була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. Згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів від 08.06.1994 року №146 до раніше виділеної земельної ділянки площею 600 кв.м. йому було виділено земельну ділянку площею 300 кв.м. по АДРЕСА_1. 18.12.2006 року йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку. 18.04.2008 року він уклав із ТзОВ «Український промисловий банк» кредитний договір, відповідно до якого отримав суму кредиту 202000 грн. із сплатою 14% за користування кредитом. У зв'язку з неможливістю виплачувати заборгованість по кредиту вирішили продати будинок за адресою АДРЕСА_1. В подальшому 26.09.2012 року між ним (ОСОБА_3) та ОСОБА_4 був укладений попередній договір ВРТ № 643663, відповідно до умов якого він (ОСОБА_3) зобов'язується у строк не пізніше одного місяця після повного погашення заборгованості по кредиту продати будинок ОСОБА_4, а ОСОБА_4 в свою чергу купити будинок. Однак ОСОБА_4 не виконала взяті на себе зобовязання. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2016р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення ОСОБА_4 з житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист, який був наданий для його виконання до Мукачівського МВ ДВС ГУЮ, а 05.12.2016р. було відкрите виконавче провадження. Постановою від 29.12.2016р. виконавче провадження закінчено, оскільки від ОСОБА_4 надійшли заява від 26.12.2016р. про те, що вона самостійно виселилася з будинку АДРЕСА_1. Однак в тій же заяві вона вказала, що передати ключі не в змозі, оскільки у вказаному будинку проживає її чоловік ОСОБА_2, якому і передала ключі, оскільки там знаходиться його особисте майно. У своїй заяві від 26.12.2016р. №6201/06-23, наданій Мукачівському МВ ДВС ГУЮ ОСОБА_2 визнав, що вселився та проживає у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1. В той же час, жодної згоди ОСОБА_3 на проживання ОСОБА_2 у вищевказаному будинку не було. За вказаних обставин, позивач просив усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення ОСОБА_2 та інших осіб, які також можуть там незаконно проживати з житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 і вселити позивача у даний будинок.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року позов задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Вселино ОСОБА_3 в належний йому на праві власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24 травня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по даній справі залишено без задоволення.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким у позові до нього відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з витягу з рішення №181 від 16.10.1991 року Мукачівської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.10).

Згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів від 08.06.1994 року №146 до раніше виділеної земельної ділянки площею 600 кв.м. ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 300 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.11).

18.12.2006 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку (а.с.14).

На даній земельній ділянці побудовано незавершений будівництвом житловий будинок, готовність якого станом на 31.03.2008 року становить 80 %, який зареєстрований за позивачем ОСОБА_3 (а.с.13).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 18.04.2008 року між позивачем ОСОБА_3 та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір №391-0221002/ФК-08, на підставі якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 202 000 грн. із сплатою 14% річних за користування кредитом.

01.07.2010 року право вимоги по вказаному кредитному договорі перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

У зв'язку з неможливістю погашення кредиту 26.09.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений попередній договір ВРТ № 643663, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався у строк не пізніше одного місяця після повного погашення заборгованості по кредиту продати будинок ОСОБА_4, а ОСОБА_4 в свою чергу купити будинок та погасити заборгованість (а.с.15-16).

Однак взяті на себе зобов'язання, які зазначені в умовах попереднього договору ВРТ № 643663 від 26.09.2012 року ОСОБА_4 не виконала.

Таким чином, внаслідок порушення умов попереднього договору, основний договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладався, відтак власником будинку по АДРЕСА_1 залишається і є на даний час позивач ОСОБА_3

Рішенням Мукачівського міскьарйонного суду від 20.10.2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення ОСОБА_4 з житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист №2/303/289/16 від 18.11.2016 року.

Постановою старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції від від 05.12.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/303/289/16 від 18.11.2016 року виданий Мукаачівським міськрайонним судом про виселення ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.17).

В подальшому, постановою від 29.12.2016 року вищезазначене виконавче провадження закінчено, у зв'язку з тим, що від ОСОБА_4 надійшли заява від 26.12.2016 р., в якій зазначено, що ОСОБА_4 самостійно виселилася з будинку АДРЕСА_1. Однак в тій же заяві ОСОБА_4 вказала, що передати ключі не в змозі, оскільки у вказаному будинку проживає її чоловік ОСОБА_2, якому вона передала ключі, так як в вказаному будинку знаходиться його особисте майно (а.с.18,20).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 від 26.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 добровільно виконала рішення суду та виселилась з будинку АДРЕСА_1, разом з речами, і станом на 26.12.2016 р. у вказаному будинку проживає ОСОБА_2 (а.с.19).

Тобто, сам відповідач ОСОБА_2 визнає той факт, що проживає у будинку по АДРЕСА_1.

При цьому, згоди ОСОБА_3, як власника будинку чи інші правові підстави для проживання ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для захисту порушених прав позивача та усунення йому перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 із вищевказаного будинку та вселення у нього позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді