АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4223/17 Головуючий 1 інст. Токарєва Н.М.
Справа № 635/9045/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Каюкова Ю.В., Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Садівниче товариство «Електросвітло» УТОС про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садівниче товариство «Електросвітло» УТОС про право вступу у садівниче товариство, визнання права користування земельною ділянкою та стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та в подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 11 лютого 2014 року померла її мати ОСОБА_3

Після її смерті 24 лютого 2014 року вона звернулася до Одинадцятої Харківської нотаріальної контори і на підставі її заяви була заведена спадкова справа № 165/2014 року, номер у спадковому реєстрі 55771916.

Зазначила, що спадкоємцями першої черги є вона, чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_4С, який 12 березня 2014 року подав заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_3 на її користь, у звязку з чим, вона має право на спадщину за законом, після померлої ОСОБА_3, на 2/3 частки всього майна.

Вказала, що на момент смерті, її мати мала на праві особистої приватної власності: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1; автомобіль марки ВАЗ 21011 ЗНГ, 1977 року випуску, ідентифікатор 81, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23 березня 2011 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 418031, виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23.03.2011 року; земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 044391, реєстраційний № 98 від 03.07.2007 року; на праві спільної сумісної власності: автомобіль марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, ідентифікатор ХТА 3908, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ МВ № 1 ОСОБА_5 в Харківській області 23 жовтня 2007 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС059413, виданого РЕВ МВ № 1 ОСОБА_5 в Харківській області 23 жовтня 2007 року.

Зазначила, що на земельній ділянці, що належала ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, до укладення шлюбу із відповідачем, ОСОБА_3 самочинно збудувала дачний будинок, сарай, туалет, душ.

Вказала, що пайових внесків при утворенні СТ «Електросвітло» УТОС не було, здійснювалося лише цільовий внесок на благоустрій підїзних доріг та огорожі території садового товариства в розмірі 100,00 рублів (у 1989 році), майно за цим цільовим внеском кожному члену товариства не виділялося, про що свідчить відповідь СТ «Електросвітло» УТОС № 7 від 01 травня 2014 року.

Зазначила, що 22 грудня 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, за яким вона має право на 2/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Вказала, що на інше майно, що належало її матері ОСОБА_3 на праві власності свідоцтво про право на спадщину не видавалося у звязку із ненаданням спадкоємцями правовстановлюючих документів, однак у неї відсутні такі документи, а відповідач при зверненні до нотаріальної контори відмовився надати їх. Також відповідач відмовився надавати і вищезазначені автомобілі, що належали спадкодавцю, для проведення оцінки, які на теперішній час знаходяться у нього в особистому користуванні.

Зазначила, що постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської нотаріальної контори № 90006/02-31 від 12 грудня 2016 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, після померлої 11 лютого 2014 року ОСОБА_3

Просила визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 044391, реєстраційний № 98 від 03.07.2007 року; визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва дачного будинку, сараю, туалету, душа, що знаходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035; визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на 2/3 частки автомобіля марки ВАЗ 21011 ЗНГ, 1977 року випуску, ідентифікатор 81, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23.03.2011 року; визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на 2/6 частки автомобіля марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, ідентифікатор ХТА 3908, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ МВ № 1 ОСОБА_5 в Харківській області 23.10.2007 року; стягнути з відповідача на її користь судові витрати повязані із розглядом даного позову.

Не визнавши позов у травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним та в подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого зустрічного позову посилався на те, що 11 лютого 2014 року померла його дружина ОСОБА_3, з якою він прожив однією сімєю близько 13 років, в тому числі 3 роки до реєстрації шлюбних відносин та 10 років у шлюбі з 30 січня 2004 року. Після її смерті відкрилася спадщина.

Зазначив, що спадкоємцями першої черги за законом є він, її донька ОСОБА_2 та батько спадкодавця ОСОБА_4

Вказав, що після смерті його дружини, її донька, яка разом із ними не була зареєстрована за одною адресою та не проживала, має власну сімю, оскільки перебуває у шлюбі з 2007 року, 24 лютого 2014 року звернулася до Одинадцятої Харківської нотаріальної контори і на підставі її заяви була заведена спадкова справа № 165/2014 та зареєстрована у спадковому реєстрі за № 55771916.

12 березня 2014 року батько його дружини ОСОБА_4 подав заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини на користь дочки ОСОБА_2

31 березня 2014 року він звернувся до Одинадцятої Харківської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Зазначив, що до обєктів спадкування належать: земельна ділянка № 18 ряд № 10 площею 0,0601 га в межах земель СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, питний колодязь, який розташований на земельній ділянці за № 18 ряд № 9, яка була у користуванні; трикімнатна квартира № 65 по вул. Бучми (Уборевича) , № 12 в м. Харкові; грошові кошти в ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі близько 9000,00 грн., які вони відкладали на квартиру його дочки; транспортний засіб ВАЗ 21011 ЗНГ, 1977 року випуску, ідентифікатор 81, реєстраційний номер АХ 7611ВТ, зареєстрованого ВРЕР № 1 ГУМВС Харків 23 березня 2011 року; транспортний засіб ВАЗ 1805 ВА, зареєстрованого РЕВ МВ № 1 ОСОБА_5 в Харківській області 23 жовтня 2007 року; меблі та побутова техніка, що залишилася в одноособовому користуванні ОСОБА_2 в двокімнатній квартирі № 59 по вул. АК. Павлова, № 160-В в м. Харкові, де вони з дружиною разом проживали однією сімєю та вели спільне господарство.

Зазначив, що його покійна дружина була членом СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області з 1988 року, яке було утворено на підприємстві для ведення садово-огородницької діяльності для робітників, пайових внесків при утворенні товариства не було, здійснювався лише цільовий внесок на благоустрій підїзних доріг та огорожі території садового товариства в розмірі 100,00 рублів (у 1989 році), майно за цим внеском кожному члену товариства не видавалося, про що свідчить відповідь СТ «Електросвітло» УТОС за № 4 від 21 березня 2016 року.

Вказав, що в межах розташування СТ «Електросвітло» УТОС ОСОБА_3 мала дві земельні ділянки. Однак за № 18 ряд № 10 належала їй на праві особистої приватної власності та їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку за № 18 ряд № 10 площею 0,0601 га від 03 липня 2007 року та був присвоєний кадастровий номер :02:013:0035. На цій земельній ділянці спадкодавець самочинно збудувала садовий будинок, сарай, туалет та душ приблизно у 1991 році та під час шлюбу вони з дружиною побудували питний колодязь у 2009 році та колонку у 2010 році для потреб в веденні садово-огородницької діяльності та все це становить єдине ціле, також це підтверджується експлуатацією, яка міститься в технічному паспорті на садовий (дачний) будинок, однак правовстановлюючі документи на це майно не видавалось, право власності у встановленому порядку зареєстровано не було.

Друга земельна ділянка за № 18 ряд № 9, також площею 0,0601 га була у користуванні його дружини, а відтак не входить до складу спадщини, а належить товариству на праві постійного користування. На цій земельній ділянці вони разом із дружиною збудували питний колодязь для потреб в водопостачанні, як для пиття, так і для ведення садово-огородницької діяльності.

Вказав, що 01 березня 2014 року він звернувся з заявою до СТ «Електросвітло» УТОС про прийняття його в члени товариства замість померлої ОСОБА_3 та виділенні йому у користування земельну ділянку № 18 ряд № 9. Членами правління товариства було прийнято рішення про прийняття його в члени товариства, але це питання підлягає затвердженню загальними зборами.

01 квітня 2014 року ОСОБА_2 також звернулася до товариства з вимогами прийняти її в члени товариства замість покійної матері ОСОБА_3 Оскільки на час збрів членів-уповноважених СТ «Електросвітло» УТОС 29 червня 2014 року до правління надійшло дві однакові заяви, то відповідно до пункту 2.1 Статуту це питання вирішується судом.

Вважав, що він має переважне право вступу у члени СТ «Електросвітло» УТОС, оскільки він зі спадкодавцем проживав однією сімєю, вів спільне господарство, все робили для поліпшення умов ведення садово-огородницької діяльності, ремонтували та утримували садовий будинок та споруди в належному стані, він наразі сам сплачує за послуги з електроенергії, за користування земельною ділянкою.

Зазначив, що після смерті дружини він вимушений проживати на території СТ «Електросвітло» УТОС, оскільки ОСОБА_2 створила всі умови, щоб він виїхав з квартири. Вона чинить перешкоди у вселенні в квартиру, з приводу цього він неодноразово звертався до правоохоронних органів, однак відповідно до їхніх відповідей ці правовідносини не входять до їх компетенції. На теперішній час ОСОБА_2 також перешкоджає йому у цьому вже як власника 1/3 частини квартири № 65 по вул. Бучми (Уборевича), № 12 в м. Харкові.

Вказав, що 28 березня 2014 року він звернувся до відповідних комунальних підприємств з заявами щодо не проведення нарахуванню по особовому рахунку в квартирі № 65 по вул. Бучми (Уборевича), № 12 в м. Харкові на ОСОБА_3 у звязку зі смертю та почав сплачувати по цим рахункам, вказуючи своє імя, оскільки він там зареєстрований. За період з березня 2014 року по вересень 2014 року він сплатив 989,25 грн., хоча він не користувався комунальними послугами, а користувалася ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком, перешкоджаючи йому користуватися житловим приміщенням. Оскільки в осінньо-зимовий період він проживав на території СТ «Електросвітло» УТОС та вимушений обігріватися електричними приладами, ним сплачено 850,73 грн. за електричну енергію.

Зазначив, що з вересня по травень на території товариства ніхто не проживає та були непоодинокі випадки крадіжок, тому він був вимушений зберігати своє майно, користуючись послугами ТОВ «Охорона-2», таким чином, своїми діями відповідач причинила йому матеріальну шкоду в розмірі 5975,60 грн.

Просив визнати за ним переважне право вступу до СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, замість померлої 11 лютого 2014 року дружини ОСОБА_3, як передбачено пункту 2.1 Статуту СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області; визнати за ним право на користування земельною ділянкою № 18 ряд 9 СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, що належить СТ «Електросвітло» УТОС на праві постійного користування, замість померлої 11 лютого 2014 року ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в загальній сумі 7815,58 грн. в тому числі: витрати на комунальні послуги з березня по вересень 2014 року в сумі 989,25 грн., витрати за електроенергію в осінньо-зимовий період 2014-2016 року у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 850,73 грн., витрати на охорону свого майна на земельній ділянці № 18 ряд № 10 у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 5975,60 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в розмірі 1102,40 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДЦ № 044391, реєстраційний № 98 від 03.07.2007 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва дачного будинку літ. «А-1», мансарди літ. «мс», веранди літ. «а», погребу літ. «а1», літнього душу літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», забору № 1, забору № 2, колодязю № 3, колонки № 4, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки автомобіля марки ВАЗ 21011 ЗНГ, 1977 року випуску, ідентифікаційний номер 81, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ВРЕР № 1 ГУ МВСУ Харків 23 березня 2011 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки автомобіля марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, ідентифікатор ХТА 3908, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ МВ № 1 ОСОБА_5 в Харківській області 23 жовтня 2007 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 переважне право вступу до СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, замість померлої 11 лютого 2014 року ОСОБА_3, передбаченого пунктом 2.1 Статуту СТ «Електросвітло» УТОС; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору «металевий сітка», колодязю, колонки, які знаходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва, колодязю, колонки, які знаходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року;

скасувати рішення в частині відмови йому в стягненні з ОСОБА_2 на його користь майнової шкоди в загальній сумі 7815,58 грн. в тому числі: витрати на комунальні послуги з березня по вересень 2014 року у сумі 989,25 грн., витрати за електроенергію в осінньо-зимовий період 2014-2016 року у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 850,73 грн., витрати на охорону майна, розташованої на земельній ділянці № 18 ряд № 10 у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди в загальній сумі 7815,58 грн. в тому числі: витрати на комунальні послуги з березня по вересень 2014 року у сумі 989,25 грн., витрати за електроенергію в осінньо-зимовий період 2014-2016 року у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 850,73 грн., витрати на охорону майна, розташованої на земельній ділянці № 18 ряд № 10 у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області задовольнити.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги зустрічного позову. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до довідки № 9 від 23 квітня 2016 року колодязь (матеріал кільця бетон 10 шт.) рік споруди 2009 року та скважина (колонка матеріал труба металева 40 м) рік споруди 2010 року, відповідь СТ «Електросвітло» УТОС № 4 від 21 березня 2016 року підтверджує факт спорудження питного колодязю та колонки 2009-2010 роки, також це підтверджується експлуатацією, яка міститься в технічному паспорті; що розрахунок часток будівельних матеріалів, обладнання, використані в процесі будівництва колодязю та колонки розраховано ОСОБА_2 невірно, а необхідно виходити з того, що ? частка належить йому на праві спільної власності, інша ? частка ділиться з розрахунку на трьох спадкоємців, таким чином з урахуванням відмови від прийняття спадщини ОСОБА_2 повинна належати 1/3 частка, а не 2/3 частки; що факт його проживання підтверджується довідкою СТ «Електросвітло» УТОС № 4 від 14 лютого 2015 року, показаннями свідків та копією ухвали Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року про відкриття провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення, визначення порядку користування квартирою; що ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що вона перешкоджає йому користуватися квартирою № 65 по вул. Бучми (Уборевича) № 12 в м. Харкові.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково в оскаржуваній частині та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору № 2, колодязю № 3, колонки № 4, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року не є спільною частковою власністю подружжя та ОСОБА_1 не довів, що він в осінньо-зимовий період 2014-2016 року проживав у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, при цьому сплачував за комунальні послуги з березня по вересень 2014 року за спадкову квартиру, в якій не проживав.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із розяснень, наданих в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Аналізуючи наведені норми права слід зазначити, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в шлюбі з 30 січня 2004 року по 11 лютого 2014 року. Під час шлюбу ними побудовано колодязь № 3, колонка № 4, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035.

Посилання ОСОБА_2 та її представника на те, що будівельні матеріали, які використані для будівництва огорожі № 2, колодязя № 3 та колонки № 4 є особистою власністю її матері, оскільки будувались у 1991 році ще до шлюбу з ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, із довідки правління СТ «Електросвітло» УТОС від 10 квітня 2016 року та Комунального підприємства «Харківське районе бюро технічної інвентарізації» від 03 липня 2017 року вбачається, що колодязь № 3 побудовано у 2009 році, свердловина (колонка) у 2010 році. Металева сітка огорожа № 2 встановлена власником земельної ділянки № 17 ОСОБА_6, яка не приймала участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи Комунальне підприємство «Харківське районе бюро технічної інвентарізації» визнає дійсним технічний паспорт на садовий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, які знаходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035, виготовлений 02 травня 2016 року, оскільки технічний паспорт від 25 лютого 2015 року виготовлено зі слів ОСОБА_2 без обмірів.

Статтею 8 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на ефективне відновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення його основних прав, наданих їй конституцією або законом.

В силу статті 17 Загальної декларації прав людини кожна людина має право володіти майном як одноосібно, так і спільно з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не надав доказам у справі належну оцінку і дійшов помилкового висновку щодо визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору № 2, колодязю № 3, колонки № 4.

У зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва колодязю № 3, колонки № 4 та відмови в частині визнання за нею права власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору № 2.

Матеріали справи свідчать про те, що за користування спадковою квартирою № 65, що знаходиться по вулиці Уборевича № 12 в місті Харкові, власником 1/3 частки якої є ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину, в якій зареєстровані він та дочка ОСОБА_7, ОСОБА_1 сплатив за комунальні послуги з березня по вересень 2014 року у сумі 989,25 грн. Проте, нею він не користувався. В осінньо-зимовий період 2014-2016 року він проживав у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області та сплатив за електроенергію за цей період 850,73 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник пояснили, що після смерті дружини ОСОБА_1 не проживав в спадковій квартирі, оскільки йому перешкоджала в ній проживати ОСОБА_2, у звязку з чим на розгляді в суді першої інстанції знаходиться справа щодо усунення перешкод в користуванні спадковою квартирою. Справу не розглянуто.

Весь цей час він проживав і проживає в садовому будинку у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник цього не спростували.

Висновок суду щодо того, що ОСОБА_1 не доведено, що він не проживав в спадковій квартирі без поважних причин, а проживав в цей період в садовому будинку, а міг би укласти договір оренди житлового приміщення з зручностями, є хибним, оскільки ОСОБА_1 є власником 1/3 частки спадкової квартири, в якій він зареєстрований. Іншого житла, як вбачається з матеріалів справи, крім садового будинку, він не має. Справу про усунення перешкод у користуванні спадковою квартирою не вирішено. Крім того, сторони не заперечували, що ОСОБА_1 дійсно після смерті дружини не проживав в спадковій квартирі.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи документи, виходячи з вимог закону, судова колегія вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь 989,25 грн. та 850,73 грн., які він витратив у звязку з тим, що ОСОБА_2 перешкоджала йому проживати в спадковій квартирі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду в цій частині скасуванню.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову щодо стягнення витрат на охорону майна в садовому будинку, оскільки мати договірні відносини з третіми особами це право ОСОБА_1, за які ОСОБА_2 в даному випадку відповідальності не несе.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до вимог статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551, 20 грн. за подачу зустрічної позовної заяви та 2281, 07 грн. за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині рішення не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року в оскаржуваній частині змінити, скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору № 2, колодязю № 3, колонки № 4, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року, в частині відмови в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрати за комунальні послуги з березня по вересень 2014 року в сумі 989,25 грн., витрати за електроенергію в осінньо-зимовий період 2014-2016 року у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 850,73 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в розмірі 1102,40 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва колодязю № 3, колонки № 4, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за комунальні послуги з березня по вересень 2014 року в сумі 989,25 грн., витрати за електроенергію в осінньо-зимовий період 2014-2016 року у СТ «Електросвітло» УТОС Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в сумі 850,73 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва забору № 2, які заходяться на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд № 10 Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер :02:013:0035 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 лютого 2014 року, відмовити.

В іншій частині рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551, 20 грн. за подачу зустрічної позовної заяви та 2281, 07 грн. за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії