Справа № 226/271/17
Провадження № 2/226/185/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О.,

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, посилаючись на таке. ОСОБА_3 сплачуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син після розірвання шлюбу з відповідачем мешкає з нею, з 2011 року хворіє на внутрішню співдружню альтернуючу косоокість, яка потребує довготривалого лікування, відсутність якого призводить до розвитку серйозних ускладнень на, навіть, інвалідності. Лікування є комплексним, хірургічним і терапевтичним, крім того, дитина постійно носить окуляри. Місцеві лікарні не мають обладнання для лікування, у зв'язку з чим син проходив лікування в Донецькому центрі терапії та мікрохірургії ока», але після початку АТО вона була змушена лікувати сина в інших містах, у зв'язку з чим з лютого 2014 року по т.ч. вона змушена витрачати значні для неї додаткові кошти, крім аліментів, для лікування сина.

Так, в 2014 році ОСОБА_6 неодноразово проходив лікування у дитячому офтальмологічному центрі «ОЛВІ» в м. Миколаєві, на лікувальні процедури нею витрачено 6800,00 гривень та 1448,39 гривень на проїзд до місця лікування та зворотно.

13.05.2014 - обстеження у «Донецькому центрі терапії і мікрохірургії ока», вартість якого склала 339,50 гривень.

З 16.08.2014 по 20.08.2014 - апаратне лікування у приватній лікарні «НеоСкін» в м. Красноармійську, загальна вартість лікування склала 570,00 гривень.

19.02.2015 в Київській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» ОСОБА_6 проведена планова операція на очах, на проїзд до лікарні і зворотно нею витрачено 659,31 гривень.

З 08.04.2015 по 18.04.2015 - планове лікування в «Донецькому центрі терапії і мікрохірургії ока», вартість якого склала 1540,00 гривень.

29.04.2015 - післяопераційне обстеження в Київській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» вартістю 150,00 гривень, кошти на проїзд - 518.61 гривень.

08.03.2015 та 09.12.2015 нею витрачено кошти на придбання лікарських засобів - 176,16 гривень та 63,00 гривень відповідно.

29.06.2016 - післяопераційне обстеження в Київській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока», витрати на проїзд - 447,33 гривень.

29.06.2016 - консультація дитячого лікаря-офтальмолога приватної клініки «Май клінік» в м. Києві - 200,00 гривень.

З 22.08.2016 по 31.08.2016 - лікування у приватній офтальмологічній клініці «Окуліст» в м. Слов'янську, витрачено 840,00 гривень на лікувальні процедури та 121,80 гривень на проїзд.

Крім того, в ході лікування стан зору дитини постійно змінювався, що потребувало зміни окулярів для постійного носіння. Виготовлення та придбання окулярів коштувало 690,00 гривень 07.06.2015, 1170,00 гривень - 11.08.2015, 1190,00 гривень - 31.10.2015, 1020,00 гривень - 30.08.2016.

Таким чином, з лютого 2014 року на лікування сина нею було витрачено додаткові кошти на загальну суму 17944,11 гривень, просила стягнути з відповідача на її користь половину цієї суми - 8972,05 гривень та понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, обґрунтувавши їх викладеними у позовній заяві обставинами, додала, що захворювання дитини є спадковим, відповідач також має хворобу очей, саме він спочатку возив сина в ту лікарню м. Донецька, де обстежувався сам. Зараз відповідач не вважає необхідним лікування ОСОБА_6, не надає на це коштів, вона змушена вживати всіх заходів самостійно. Наразі її матеріальний стан змінився, вона перебуває у відпустці з догляду за молодшою дитиною, їй важко самій лікувати ОСОБА_6. Витрат в рази більше, ніж вона зазначила у позовній заяві. Так, вона водить сина у басейн, це рекомендовано лікарями, у художню школу. Крім того, вона втрачала свій заробіток, коли брала безоплатні відпустки для поїздок на лікування. Часта зміна окулярів викликана зміною показників зору, а також тим, що дитина пошкоджувала окуляри - син падав, сідав на них, оскільки погано бачить. Зазначає, що лікарі лише рекомендували конкретні види лікування з можливістю самостійно обирати місце лікування, направлень у конкретні місця не давали. Вона сама шляхом вивчення інформації, відгуків пацієнтів обирала клініки та возила туди сина. Відповідач знав про це, був згоден на лікування, але завжди казав, що грошей на це він не має. Просила задовольнити її вимоги повністю.

Представник позивача ОСОБА_2 також підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, однак не заперечував наявність хвороби у сина і необхідність носити окуляри. В той самий час вважає, що лікуватися зараз не треба, хвороба минає з віком. Він сам хворіє на змішаний астигматизм обох очей, в дитинстві мав косоокість, це вроджене та спадкується. Він перебував на обліку у лікаря і лікарі не радили робити операцію до 18 років, доки не сформується скелет. Апарати для лікування очей є і в м. Покровську, для цього немає потреби їхати до інших міст. Операцію дитині позивач організувала самовільно. Взагалі, вона займається самолікуванням сина, про всі її поїздки він дізнавався вже постфактум. Матеріали справи не містять призначень лікарів щодо конкретного лікування. Із позивачем він не спілкується, лише з дитиною. На утримання сина регулярно сплачує аліменти, щомісяця більше двох тисяч гривень - із заробітку і з регрес них виплат. Позивач з новим чоловіком та двома дітьми мешкає в квартирі, ? частина якої належить йому, і він не висуває претензій щодо цього. Він живе в м. Добропіллі, з новою дружиною і її дитиною, працює у ЦЗФ «Добропільській». У квітні 2017 року отримав перелом хребта і ребер, тривалий час перебував на лікуванні, лише нещодавно виписаний з лікарні за власним бажанням, оскільки коштів лікуватися далі немає. Він згодний, що дитині потрібне лікування, але не таке, як робить позивач. При стягненні з нього аліментів суд враховував проблеми із зором у дитини. Крім того, за можливості він дає гроші особисто синові, нещодавно купив йому телефон і дав 1300,00 гривень. Приїздить до сина рідко, бо мешкає в іншому місті. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 також не визнав позовні вимоги та заперечував проти їхнього задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Батьками дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (а.с.8,11).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2011 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнені аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно, при розгляді справи судом врахована хвороба дитини - часткова акомодаційна альтернуюча косоокість, гіперметрія обох очей середнього ступеню (а.с.10).

Згідно з відомостями медичної картки ОСОБА_6, з 2011 року він страждає на захворювання очей, в нього наявна внутрішня співдружня альтернуюча косоокість, рекомендоване лікування: постійна корекція, носіння окулярів, ортопто-диплоптичне лікування, нагляд та консультації офтальмолога і невропатолога (а.с.13-20,41,46,51,52,57-58,148,154).

В 2014-2016 роках з приводу наявної хвороби дитина лікувалася у офтальмологічних клініках міст Покровська, Донецька, Слов'янська, Києва та Миколаєва, проходила лікування, в тому числі хірургічне (а.с.21-27,41-42,44-45,49-50,52,57-58,64-65), куди вони діставалися потягом або автобусом (а.с.28-40,47,54-55,59-62). Крім того, для постійного носіння ОСОБА_1 періодично придбавалися окуляри для сина (а.с.43,53,66-68). Загалом за період з лютого 2014 року ОСОБА_1 витрачено на лікування дитини разом з придбанням окулярів та транспортними витратами 17944,11 гривень.

Згідно з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного суду України у п.18 Постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно, згідно з ч.2 ст.185 СК України.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із хворобою.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Позивачем вказано, а відповідачем підтверджено те, що дитина страждає на захворювання очей, тобто, вказаний факт сторонами не оспорюється. Позивачем доведено те, що фактично нею були здійснені витрати, пов'язані з лікуванням дитини, у заявленій сумі.

Суд вважає, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають задоволенню частково з урахуванням обставин, що мають істотне значення у вказаній справі, якими суд визначає такі.

По-перше, суд бере до уваги те, що медичні документи дитини, надані ОСОБА_1, не містять конкретних, в тому числі із зазначенням місця їх здійснення, вказівок щодо необхідності проведення певних лікувальних, в тому числі хірургічних, процедур. Як пояснено позивачем у судових засіданнях, висновків щодо необхідності хірургічного втручання вона дійшла після консультацій з декількома лікарями, які давали протилежні рекомендації, клініку обрала самостійно, як і клініки для терапевтичного лікування, письмових направлень не мала, використовувала відгуки пацієнтів.

По-друге, з 12.04.2017 відповідач ОСОБА_3 перебував на стаціонарному, а в подальшому - на амбулаторному лікуванні у Добропільській ЦМЛ з діагнозом: закритий неускладнений компресійний перелом тіла 2 хребта І ступеню зі зміщенням, закритий поперечно-осколковий перелом 11 ребра зліва, 18.08.2017 виписаний за власним наполяганням (а.с.100,132-134,165-166). Як пояснено відповідачем, він виписався із лікарні, оскільки не мав коштів продовжувати лікування.

По-третє, суд враховує, що наразі позивач із чоловіком та двома дітьми мешкає у квартирі, ? частина якої належить відповідачеві, при цьому відповідач добровільно залишив свою частину майна у користування родини позивача, не отримує будь-якого грошового відшкодування за надання майна у користування іншим особам. Зазначені відомості, вказані ОСОБА_3, підтверджені ОСОБА_1 в судовому засіданні, тому не підлягають доказуванню.

З урахуванням викладеного, визначених істотних обставин, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають додаткові витрати у розмірі 2500,00 гривень.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в розмірі 178,30 гривень.

Керуючись ст.ст.3,10,57-61,88,208,209,212,214-215 ЦПК України, на підставі ст.185 СК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, в розмірі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 178 (сто сімдесят вісім) гривень 30 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова