ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 362/71/17
провадження № 2/753/4543/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області до ОСОБА_2, третя особа: Державна судова адміністрація України, про стягнення зайво виплаченої суддівської винагороди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 р. Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області (далі по тексту - ТУ ДСА в Київській області, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, відповідач) про стягнення зайво виплаченої суддівської винагороди в розмірі 7 308 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 було встановлено, що у 2015 р. максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати. Вищевказаним Законом частину 6 статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом другим такого змісту «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посаді суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах». На підставі вищевикладеного та листа Державної судової адміністрації України від 15.01.2015 № 1-315/15 ТУ ДСА в Київській області було проведено скорочення штатних одиниць працівників місцевих загальних судів у всіх судах Київської області, у зв'язку з чим суддям виплачувалась суддівська винагорода в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Натомість в подальшому Державна судова адміністрація України за результатами проведеного фінансового аудиту та аудиту відповідності визнала порушенням виплату суддям суддівської винагороди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Незважаючи на те, що наказ голови Державної судової адміністрації України про притягнення начальника ТУ ДСА в Київській області до дисциплінарної відповідальності, в тому числі і за вищевказане порушення, було скасовано судом, Державна судова адміністрація України продовжує наполягати на стягненні зайво, на його думку, виплаченої суддівської винагороди, а тому позивач змушений подати цей позов.

Представник позивача ОСОБА_3 подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надала письмові заперечення на позов. На обґрунтування заперечень послалася на те, що виплата їй суддівської винагороди понад встановлених обмежень відбулася два роки назад і не з її вини, а за рішенням відповідних посадових осіб ТУ ДСА в Київській області та на підставі відповідних нормативних документів, зазначених у заяві. Саме через неправильність нарахування суддям суддівської винагороди керівник ТУ ДСА в Київській області був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, проте наказ було скасовано в судовому порядку внаслідок порушення строків накладення дисциплінарного стягнення. Окрім того законом не передбачено повернення працівником підприємству зайво виплачених коштів, крім випадків, передбачених статтями 127 Кодексу законів про працю України та статті 1215 ЦК України, а саме: у разі рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, або у разі недобросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. З огляду на вказане підстав для задоволення позову немає.

Державна судова адміністрація України свого представника до суду не направила, проте його неявка не перешкоджає встановленню фактичних обставин справи.

Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 працює у Васильківському міськрайнному суді Київської області на посаді судді.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 76-VIII) було встановлено, що у 2015 р. максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати.

Вищевказаним законом частину 6 статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом другим такого змісту: «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посаді суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах».

На підставі вищевказаних законодавчих норм ТУ ДСА в Київській області було проведено скорочення штатних одиниць працівників місцевих загальних судів у всіх судах Київської області та затверджено зміни до штатних розписів місцевих загальних судів Київської області на 2015 рік.

У зв'язку з наведеним ТУ ДСА в Київській області 10.02.2015 було видано наказ № 13 про виплату суддівської винагороди у 2015 році, відповідно до якого з лютого 2015 р. установлено максимальний місячний розмір суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів Київської області в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно наказів Державної судової адміністрації України від 05.02.2016 № 26 та від 04.03.2016 № 44, на підставі частини 5 статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підпункту 24 пункту 4 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 № 12, та відповідно до Плану діяльності з внутрішнього аудиту на перше півріччя 2016 р, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 29.12.2015 № 243, утвореною аудиторською групою проведено плановий фінансовий аудит відповідності, ефективності та фінансовий аудит за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у ТУ ДСА в Київській області.

За результатами вказаного аудиту було складено звіт № 6-16/3, згідно з яким ТУ ДСА в Київській області було допущено порушення вимог пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону 76-VIII і неправомірно видано наказ від 10.02.2017 № 13, внаслідок чого зайво виплачена суддівська винагорода в сумі 919,6 тис. грн.

З позовної заяви вбачається, що внаслідок виконання наказу ТУ ДСА в Київській області від 10.02.2017 № 13 судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. у лютому-березні 2015 р. зайво виплачена суддівська винагорода в загальному розмірі 7 308 грн.

З огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за своєю правовою природою суддівська винагорода є заробітною платою судді.

Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення статті 1212 ЦК України та 127 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким. Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом диспозиції цієї норми правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата, та сумлінність поведінки одержувача презумуються, а отже тягар доказування рахункової помилки та/або недобросовісності дій набувача покладається на особу, яка заявляє вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів.

Стаття 127 Кодексу законів про працю України визначає випадки, коли із заробітної плати працівників можуть проводитися відрахування для покриття їх заборгованості.

До таких випадків законодавець відніс, зокрема, повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що виплата суддівської винагороди була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, а доказів наявності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача суду не надано, передбачені цивільним законом підстави для її повернення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області до ОСОБА_2 про стягнення зайво виплаченої суддівської винагороди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: