Справа № 148/1390/17
Провадження №2/148/660/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Галькевич І.В.

з участю позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради, смт. Кирнасівка, Тульчинського району, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради, смт. Кирнасівка, Тульчинського району, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, ОСОБА_5, належить у рівних частках, по 1/2 частки кожному, нежитлова будівля пивзаводу, яка знаходиться в смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області по вул. Новозаводська, 7.

У зв'язку із необхідністю ними було збудовано прибудови, без належної документації, відповідно до інвентаризанійної справи №158-17-ТП, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ» 01.06.2017: літера А1 - загальною площею 354,8 кв.м, літера А2 - загальною площею 463,6 кв.м, літера А3, А4 - загальною площею 341,0 кв.м, літера А5 - загальною площею 9,7 кв.м.

Відповідно до звіту про технічне обстеження №19-17-ТЗ від 20.06.2017 виданого ТОВ «Приват-БТІ», прибудови: літера А1- загальною площею 354,8 кв.м, літера А2 - загальною площею 463,6 кв.м, літера А3, А4 - загальною площею 341,0 кв.м, літера А5 - загальною площею 9,7 кв.м відповідають усім будівельним нормам і готові до експлуатації, не порушують будь-яких будівельних норм та прав інших осіб.

Далі вони вирішили у встановленому законом порядку узаконити вищевказану споруду, отримати на неї правовстановлюючий документ. Але з цим в них виникли труднощі. Коли вони звернулися до реєстратора речових прав на нерухоме майно, то їм було роз'яснено, що згідно ст.41 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Оскільки документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта в них відсутній, тому з метою його отримання ними була подана заяву до Департаменту Державної архітектурної інспекції України у Вінницькій області про прийняття об'єкта в експлуатацію. У відповідь на їхню заяву вони отримали відмову- роз'яснення № 17-ЗПІ-1002.10 від 07.07.17, в якому вказано, що станом на сьогоднішній день відсутній порядок введення в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів і рекомендовано звернутись до суду.

В зв'язку з даними обставинами, оскільки будівництво було здійснено з дотриманням усіх будівельних норм, не порушує чужих прав, але оформити право власності вони не можуть, тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять визнати за ними у рівних частках, по 1/2 частці кожному, право власності на прибудови, які розташовані за адресою смт. Кирнасівка, вул.Новозаводська, 7, Тульчинського району, Вінницької області: літ. А1 - загальною площею 354,8 кв.м., літ. А2 -загальною площею 463,6 кв.м., літ. А3, А4 -агальною площею 341,0 кв.м., літ. А5 загальною площею 9,7 кв.м., відповідно до інвентаризаційної справи № НОМЕР_1, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ» 01.06.2017.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав. Не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач - представник ОСОБА_4 селищної ради Тульчинського району в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа представник Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області в судове засідання не зявився. Направив суду заперечення, в якому просить справу розглянути в його відсутність, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

При цьому форма звіту про проведення технічного обстеження наведена в додатку 1 до Порядку.

При аналізі звіту про проведення технічного обстеження, доданого до матеріалів справи, було встановлено: у 3 розділі звіту відсутні показники об'єкту(потужність, продуктивність, виробнича площа, протяжність, місткість, обсяг, пропускна спроможність, кількість робочих місць тощо); розділ 4 наданого звіту не відповідає розділу 4 форми звіту, наведеної в додатку 1 до Порядку, а саме, видалена інформація щодо відповідальності державним будівельним нормам щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (для будинків і споруд цивільного призначення, у тому числі багатоквартирних житлових будинків незалежно від класу наслідків (відповідальності). Зазначення вказаної інформації передбачено формою звіту та є обов'язковим.

Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність нез'явившихся представників відповідача ОСОБА_4 селищної ради Тульчинського району та третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, має право на справедливий і відкритий розгляд, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст.3 ЦПК встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

В судовому засіданні встанановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються власниками в рівних частках, кожному по 1/2 частці, нежитлової будівлі пивзаводу, яка знаходиться в смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області по вул.Новозаводська,7, а також земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0048, площею 0,2178 га, що розташована на території ОСОБА_4 селищної ради, цільове призначення якої - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.08.2012 (а.с.62-63), копією витягу з Державного реєстру провочинів від 09.08.2012 (а.с.64-65), копією витягу про державну реєстрацію прав від 29.08.2012 серія СЕІ №167 512 (а.с.66) та копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.04.2016 (а.с. 57-58).

Позивачами на вищевказаній земельній ділянці було збудовано прибудови, без належної документації, відповідно до інвентаризанійної справи №158-17-ТП, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ» 01.06.2017, а саме: літера А1 - загальною площею 354,8 кв.м, літера А2 - загальною площею 463,6 кв.м, літера А3, А4 - загальною площею 341,0 кв.м, літера А5 - загальною площею 9,7 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на нежитлову будівлю з прибудовами (а.с.7-16).

Як вбачається із копії звіту про технічне обстеження №19-17-ТЗ від 20.06.2017 виданого ТОВ «Приват-БТІ» (а.с.17-19), за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлових будівель "А1", "А2", "А3", "А4", "А5" по вул.Новозаводська, 7, в смт.Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області з метою прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів, однак йому в цьому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, про що свідчить відповідний лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 12.07.2017 № 17-ЗПІ-1002-10.

Згіно копії довідки про відповідність/невідповідніст будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків містобудівним вимогам, яка була видана головним спеціалістом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області 05.07.2017 №3 ОСОБА_1 (а.с.21) вбачається, що самовільно збудовані об'єкти, а саме: прибудови літ."А1", літ."А2", літ."А3", літ."А4", літ."А5", які побудовані та знаходяться за адресою: вул.Новозаводська, 7, смт.Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області відповідають вимогам ДБН 360-92** "планування і забудова міських і сільських поселень".

З огляду на встановленні обставини, суд зазначає, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Пунктом «д» ч.1 ст.90 Земельного кодексу України (далі ЗК України), визначено, що власники земельних ділянок мають право: споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

У відповідності до п.«а» ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

На підставі ч. 2 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно,

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва.

За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

В свою чергу, статтею 376 ЦК України врегульовані питання щодо самочинного будівництва.

Так, відповідно до змісту ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідно документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За приписами частини пятої цієї ж статті, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений об'єкт нерухомості є самочинним будівництвом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачі являюється власниками земельної ділянки, про що зазначено вище, і прибудови, які були ними збудовані на даній земельній ділянці, відповідають її цільовому призначенню.

Вирішуючи питання щодо належності створеного майна (будівель) до категорії самочинного, судом враховано, що будівництво проведено без отримання відповідних документів, перелік яких визначено в ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та затвердженого проекту, тому, за правилами ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним.

При цьому, судом враховано, що створенні будівлі можуть надійно та безпечно експлуатуватись, і саме будівництво проведено без порушення прав інших осіб, зокрема, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок.

Крім цього, відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта.

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, приписи цивільного законодавства, суд встановив, що збудовані позивачами об'єкти нерухомості відносяться до категорії самовільного будівництва, на земельній ділянці, яка перебуває у їх власності без порушення прав інших осіб, що узгоджується із позицією викладеної в п. п. 4, 12 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Тому, даючи оцінку поясненням відповідача ОСОБА_3, який є власником суміжної земельної ділянки, щодо визнання позову, та беручи до уваги заяву відповідача - представника ОСОБА_4 селищної ради про визнання позову, судом встановлено, що дана позиція не суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема тим правовим нормам, які вказані судом вище.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про оспорювання прав позивачів та існування правових підстав для задоволення позовних вимог, у спосіб передбачений ст.16 ЦК України, визнання права.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору позивачами, мають залишатись за сторонами, в зв'язку із клопотанням щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 90-91 Земельного Кодексу України, ст. ст. 16, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 26, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради, смт. Кирнасівка, Тульчинського району, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, індетифікаційний номер НОМЕР_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на нерухоме майно, в рівних частках по ? кожному прибудови, які розташовані за адресою смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська, 7, Тульчинського району, Вінницької області: літ. А1 загальною площею 354,8 кв.м., літ. А2 загальною площею 463,6 кв.м., літ. А3, А4 загальною площею 341,0 кв.м., літ. А5 загальною площею 9,7 кв.м., відповідно до інвентаризаційної справи № НОМЕР_1, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ», 01.06.2017.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.09.2017.

Суддя: