Справа № 317/346/17
пр. № 2/317/430/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Мінгазова Р.В. ,

при секретарі - Капто Д.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 45000 грн. матеріальної та 155 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на понесені матеріальні втрати по придбанню, утриманню собаки породи «західносибірської лайки» та моральні страждання, пов'язані з її втратою, яку відповідач в порушення чинного законодавства застрелив з мисливської рушниці 19.11.2016 року, в судовому засіданні з представником підтримав заявлені вимоги.

Відповідач та його представники позов не визнали, надали до суду письмові заперечення в яких зазначили, що 19.11.2016 року відповідач разом з дружиною та приятелем перебували в належному їм домоволодінні АДРЕСА_1. Близько 11 год. 30 хв. відповідач почув собачий лай, що доносився з території городу, розташованого на його земельній ділянці. Вийшовши на город відповідач побачив, що належного йому свійського козла, який випасався на городі, оточили невідомі люди зі зброєю і трьома мисливськими собаками, які лаяли і кидалися на тварину. Відповідач разом з товаришем вибігли на город і почали вимагати забрати собак, на що невідомі особи відповіли нецензурною лайкою. Оскільки особи були озброєні, відповідач побіг до будинку за рушницею, якою, будучи мисливцем, володіє законних підставах.

Повернувшись з рушницею відповідач побачив, що один з чоловіків свого собаку відтягнув, тоді як позивач двох своїх собак не забрав. Одна з собак, поводила себе неадекватно, кидалася і кусала козла, який не мав можливості втекти, будучи прив'язаним. Позивач, в свою чергу, до собаки не підходив і стояв осторонь, не роблячи нічого аби заспокоїти свою собаку.

Відповідач спробував криками відігнати собаку, однак та не реагувала і почала кидатися на самого відповідача і його дружину. Відповідач, з метою самозахисту спробував вистрілити по лапах собаки, яка в той самий момент кинулася на нього. Внаслідок того, що собака в момент пострілу стрибнула на відповідача, постріл прийшовся їй в тулуб. Відповідач не заперечує, що стріляв в собаку позивача, однак робив це з метою самооборони. Сама ж ситуація була спровокована протиправними діями позивача, який вів полювання в неналежному місці з порушенням вимог законодавства.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що його дії носили характер необхідної оборони і не були неправомірними, а відтак стягнення з нього збитків в даному випадку с неможливим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що він є старшим єгерем ГО «Запорізька районна організація Українського товариства мисливців та рибалок» та до його обов'язків входить організація проведення полювання контроль його проходження та недопущення порушення законодавства. Приблизно наприкінці 2016 року він проводив полювання, та разом з іншими мисливцями зупинились на обід поряд з с. Червоний Яр. В ході обіду до них підійшов, раніше знайомий, мисливець ОСОБА_1 з двома собаками, привітався та пішов далі полювати. Обід проходив недалеко від ставка, біля якого був прив'язаний козел. Собака свідка ОСОБА_5 побігла до козла та почала з ним гратись, при цьому собаки ОСОБА_1 козла не чіпали, а бігали поряд. Інший мисливець - ОСОБА_6, пішов забирати собаку ОСОБА_7 В цей час з будинку вийшов господар та почав лаятись, після чого повернувся до будинку, вийшов та застрелив собаку ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що він є єгерем ГО «Запорізька районна організація Українського товариства мисливців та рибалок». В листопаді 2016 року він брав участь у полюванні поблизу с. Червоний Яр, Запорізького району. По завершенню полювання, їхня група зустріла, раніше знайомого, мисливця ОСОБА_1 з собаками, який обходив озеро, біля якого був прив'язаний козел. Собаки ОСОБА_1 бігали поряд з козлом, кусали його, ми їх відганяли, в цей час вибігав господар будинку, потім повернувся до будинку взяв рушницю та вистрелив в собаку ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що він є мисливцем, та особисто спілкується з ОСОБА_1 лише під час полювання. Крім того зазначив, що під час полювання в середині листопада 2016 року, він з компанією мисливців зупинились на обід біля населеного пункту с. Червоний Яр. До них підійшов ОСОБА_1, який в той час полював з іншою компанією, разом з ним були 2 собаки. Після чого одна з собак, яка була в компанії свідка побігла разом із собаками ОСОБА_1 та почала лаяти на козла, який був прив'язаний неподалік. собаки ОСОБА_1 також почали гавкати на козла. Після чого вийшов господар будинку та почав кричати і забирати козла, свідок в цей час забрав собаку яка була з їхньої компанії та потягнув її назад. Поки йшов до машин, почув постріл, та потім вже побачив вбиту собаку ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що вона є дружиною відповідача, та вони разом з ним проживають в АДРЕСА_1. 19.11.2016 вона була свідком того, що на їхньому городі, невідомі собаки нападають на їхню тварину - козла, який там випасався. Окрім собак була 2 чоловіки зі зброєю. Її чоловік - ОСОБА_4 разом з товаришем ОСОБА_9 побігли до собак та козла. Після чого її чоловік повернувся до будинку, взяв рушницю та повернувся. Біля козла залишився 1 чоловік та 2 собаки. В цей час ОСОБА_9 вів козла з городу, а собаки продовжували нападати на тварину, кидались на ОСОБА_9 В свою чергу її чоловік почав кричати «Прибери собак, буду стріляти». Невідомому чоловіку вдалося відігнати 1 собаку, а інша продовжила кидатись, після чого чоловік вистрілив. Також повідомила, що після цього інциденту, до ветеринара вони не звертались, а козла відразу зарізали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що він є сусідом ОСОБА_4, в середині листопада 2016 року, почув шум та крики на городі сусіда, вийшов та побачив чоловіків у камуфляжі, сусіда з рушницею та його дружину. Подумав, що прийшли якісь бандити, більш нічого не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що він є товаришем ОСОБА_4 та інколи допомагає йому по господарству. 19.11.2016 року біля обіду відбувся конфлікт, який розпочався з того, що він та ОСОБА_4 побачили, як невідомі собаки кусають свійського козла, який прив'язаний на городі відповідача. разом з собаками стояли 2 мисливці. Собаки бігали біля козла. В цей час ОСОБА_4 побіг до будинку та повернувся зі своєю рушницею. В свою чергу ОСОБА_9 намагався відвести козла до будинку, однак той заплутався в ланцюгу. В свою чергу 2 собаки, які залишились почали кидатись на козла. ОСОБА_4 та його дружина почали відганяти собак, одна відбігла метрів на 10, а друга залишилась та її застрелив ОСОБА_4 Також свідок повідомив, що він панічно боїться собак, на козлі була видна кров та укуси. Однак людей собаки не кусали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є депутатом сільської ради с. Червоний Яр, однак нічого з приводу конфлікту не зазначила, оскільки особисто свідком не була.

З'ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Так судом було встановлено, і проти цього не заперечують учасники судового засідання, що 19.11.2016 року в с. Червоний Яр виникла конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка сталась через те, що собаки ОСОБА_1 забігли на город ОСОБА_4 та нападали на його свійську тварину - козла, який випасався в цьому місці. В ході конфлікту ОСОБА_4 застрелив одну з собак ОСОБА_1

Відповідно до звіту про результату дослідження патологічного (біологічного) матеріалу № 001592 п.м./16 від 22.11.2016 року, було досліджено труп собаки - західносибірська лайка (кличка Багіра), яка належить ОСОБА_1 та встановлено, що собака загинула від знекровлення внаслідок механічного пошкодження аорти та легеневої артерії, можливо від вогнепального поранення.

Відповідно до родоводу № 30096-ФМСУ від 02.04.2014 року на мисливську собаку вбачається, що власником західносибірської лайки на кличку Багіра є ОСОБА_1

В судовому засіданні було встановлено, що відносно ОСОБА_4 23.11.2016 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АА № 409511 за ст.. 174 КУпАП за те, що 19.11.2016 року о 11-30 год. знаходячись у населеному пункті с. Червоний Яр, здійснив постріл з власної мисливської рушниці ТОЗ-34Р кал. 12.

Згідно до постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 20.02.2017 року провадження у вказані справі закрито в зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП визнано, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із джерел доказів.

З огляду на те, що зазначений протокол є чинним, а ОСОБА_4 не було виправдано за ст.. 174 КУпАП, суд вважає можливим використати протокол про адміністративне правопорушення серія АА № 409511 як доказ у даній цивільній справі.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично проживає в будинку який належить його сину - ОСОБА_12, що відповідно підтверджується договорами купівлі-продажу, витягами з державного реєстру правочинів, витягом про реєстрацію прав та державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с. 53-63)

З вказаних документів вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га., також за вказаною адресою мається земельна ділянка площею 0,28 га. для ведення особистого селянського господарства.

Тобто судом було встановлено, що конфлікт дійсно відбувся на земельній ділянці ОСОБА_12, яка примикає до ставка, та якою зі згоди останнього користується відповідач ОСОБА_4

Слід зазначити, що нормативно-правове регулювання правовідносин, що склались, здійснюється Законами України «Про тваринний світ» №2894 від 13.12.2001р., «Про захист тварин від жорстокого поводження»№3447-ІУ від 21.02.2006р. (далі Закону №3447-ІУ від 21.02.2006р), «Про охорону навколишнього природного середовища»№1264-ХІІ від 25.06.1991р, «Про мисливське господарство та полювання»№1478-Ш від 22.02.2000р. (далі закону №№1478-Ш від 22.02.2000р), Правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17.06.1980 р. (далі - правилами), Методичними рекомендаціями з розроблення правил утримання домашніх тварин в населених пунктах, затверджених наказом МЖКГ України від 09.11.2007р.

Відповідач вчинив дії, які суперечать чинному законодавству, яке регулює поводження з тваринами і ґрунтується на принципах гуманності, виключенні жорстокого поводження з тваринами та забезпеченні права власності на тварину.

Так, відповідно до ст.24 Закону №3447-ІУ від 21.02.2006р, собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордниками, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях вважаються безпритульними і підлягають вилову, їх вилов окремими громадянами забороняється.

Аналогічні положення містять і Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України (п.13, п.17).

Таким чином, відстріл собак, хижих тварин, як тих, що утримуються окремими громадянами так і тих, що перебувають у стані природної волі в Україні є забороненим і це є елементом державної політики у сфері захисту тварин від жорстокого поводження.

При цьому слід зазначити, що позивач також порушив чинне законодавство, що регулює порядок утримання собак.

Так, як власник собаки, він не забезпечив належного утримання останньої, відповідно до ст. 9 Закону, пп. «в»ст.3 Правил, яким дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території, на прив'язі або без неї, та допустив втечу пса з місця полювання на територію земельної ділянки яку використовував відповідач.

Відповідно до ст. 22 Закону №3447-ІУ від 21.02.2006р. при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов'язана дбати про домашню тварину, забезпечити наявність нашийника з ідентифікуючими позначками, намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу поза межами її постійного утримання.

Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_4 що вбивство собаки було здійснено ним в стані крайньої необхідності, оскільки вони спростовуються його показами та показами інших свідків, з яких вбачається що небезпеку в даній обстановці можна було усунути іншими засобами (залишитись в будинку, викликом МНС, застосувати інший предмет, не летальну зброю тощо). А так само відсутні будь-які докази того, що собака безпосередньо нападала на людей, чи спричинила їм якість травми, зокрема про це не зазначив жодний із допитаних свідків

Відтак відповідач застреливши собаку позивача, діяв всупереч чинному законодавству, і своїми діями заподіяв власнику собаки, як матеріальну так і моральну шкоду.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Однак ч.2 ст. 1193 ЦК України визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом

Виходячи з висновку про невідповідність дій позивача вимогам законодавства щодо утримання тварин, з врахуванням ступеню його вини у виникненні шкоди та ступеню вини відповідача, суд вважає доцільним задовольнити позов частково, визначивши розмір матеріальної шкоди подвійною вартістю цуценя, відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта-кінолога.

Що стосується доводів представників відповідача, які стосуються розрахунку вартості собаки, слід зазначити, що суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так позивачем до свого позову надано розрахунок вартості мисливського собаки складений експертом-кінологом ОСОБА_13 30.11.2016 року, відповідно до якого середня вартість собаки складає 45 000 грн.

Відповідач в свою чергу жодних висновків, які б спростовували висновок експерта-кінолога ОСОБА_13 не надав, із клопотаннями про проведення відповідних товарознавчих експертиз до суду не звертався, а лише надав роздруківку оголошень про продаж тварин навіть без зазначення Інтернет ресурсу, тобто не довів свої заперечення в цій частині.

В частині відшкодування моральної шкоди суд також вважає необхідним позов задовольнити частково, враховуючи ту обставину, що від самого придбання собака не жила разом з позивачем, а лише починаючи з 2014 року, що відповідно підтверджують свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8, а крім того позивач ставить питання про спричинення моральної шкоди також членам його родини, які свою чергу не позбавлені права звернутись до суд із відповідними позовами.

Крім того, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позову, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1193 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213- 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 (одну тисячу) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В рахунок сплати судового збору стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.В. Мінгазов