Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №325/1163/16 Головуючий у 1 інстанції: Діденко Є.В.
Провадження № 22-ц/778/855/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 вересня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_4, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 липня 2016 року має заборгованість 48555,68 грн., яка складається з наступного: 6349,02 грн. - заборгованість за кредитом; 36606,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2300,27 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 вересня 2008 року у розмірі 48555 грн. 68 коп., та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 10 вересня 2008 року в розмірі 15 962 грн. 33 коп., з яких: 6349,02 грн. - заборгованість за кредитом; 6563,31 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; сума пені - 3050 грн., а також суму судового збору в розмірі 454 грн. 74 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині незадоволених вимог про стягнення відсотків та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 36606,39 грн. задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, судові витрати стягнути з ОСОБА_3

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Відповідно до умов договору ОСОБА_3отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії кредитної картки №837765, отриманої відповідачем, до грудня 2011 року, строк дії другої картки № 013747, отриманої ОСОБА_3 листопад 2015 року (а.с.55).

За користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, із розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Правил користування платіжною карткою) (а.с.8-13).

Пунктом 5.3 Умов та правил передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг ( щомісячно отримувати витяг про стан картрахунків і про проведені за минулий місяць операції з картрахунку).

У випадку незгоди позичальника зі зміною Правил та/або ОСОБА_4, викладених на банківському сайті позичальник зобовязується надати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання договору та погасити всю заборгованість перед ОСОБА_4 (п.6.4 Умов та правил).

Пунктом 6.5 Умов та правил передбачений обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу ОСОБА_4 позичальник зобовязався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.6.6 Умов і правил). ОСОБА_4 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх зобовязань (п.5.7 Правил користування платіжною карткою).

Строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках з установленими мінімальним обовязковим платежем (в розмірі 7%) наведений у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом. Строк погашення процентів щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітнім (а.с.91). За не своєчасне виконання боргових зобовязань Держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначається Тарифами (п.5.5.1 Умов та правил).

Як вбачається із витягу із особового рахунку ОСОБА_3 свої зобов'язання за вказаним договором виконував неналежним чином, з грудня 2013 року припинив вносити платежі на погашення заборгованості, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 31 липня 2016 року становить 48 555,68 грн. та складається з: 6349,02 грн. - заборгованість за кредитом; 36606,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2300,27 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Із вказаного розрахунку також вбачається, що протягом дії договору Банк двічі підвищував відсоткову ставку за кредитом: з вересня 2014 року до 34,80% річних, з квітня 2015 до 43,2 % річних.

Із аналізу наданого ОСОБА_4 розрахунку і розрахунку наведеного в рішенні суду слідує, що фактично нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося ОСОБА_4 не у відповідності з умовами договору та зазначених в розрахунку банку (а.с.5-6) підвищених процентних ставок (34,80% річних, 43,2 % річних).

Задовольняючи частково позов і стягуючи з позичальника 6563,31 грн. заборгованості зі сплати відсотків, суд першої інстанції, привівши відповідні розрахунки, обґрунтовано виходив з того, що доданий ОСОБА_4 до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитом не відповідає умовам договору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи і зібраним у справі доказам, узгоджуються з умовами кредитного договору.

Доводи позивача про те, що наказом від 02.04.2014 року №СП-2014 -6635230 змінено формулу нарахування відсотків перевірялись судом першої інстанції, та правомірно не взяті до уваги, оскільки, по-перше, Банк не надав доказів щодо ознайомлення відповідача із зазначеним наказом, по-друге, позивач в своїх письмових поясненнях не заперечує ані в суді першої (а.с.77), ані в суді апеляційної інстанції, що нарахована за новою формулою відсоткова ставка становить подвійний розмір від відсоткової ставки (30% річних, тобто 60%), що не відповідає наданому в якості доказу розрахунку заборгованості ОСОБА_3 (а.с.5-6), в якому вказані інші відсоткові ставки, а саме: 30% річних в період з 10.09.2008 року по 31.08.2014 року; 34,80% річних в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року: 43,20% - у період з 01.04.2015 року по 31.07.2016 року.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування, в чому полягає неправильність наведеного судом розрахунку.

За приписами ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній інстанції позивач не спростував розрахунку, наведеного судом, відповідно до формули, яка передбачена п.5.5.Умов та правил.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість і добросовісність, яких повинна дотримуватись особа при здійсненні своїх прав із тим, щоб не порушувати права інших осіб (ст. ст. 12, 13 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Виходячи з загальних положень цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне нарахування ОСОБА_4 заявленої до стягнення заборгованості за відсотками.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: