АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2763/17 Номер провадження 22-ц/786/2483/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.
за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , 2011 року народження та сина ОСОБА_5 , 1995 року народження. Вказувала, що, оскільки повнолітній син навчається, при цьому відповідач є працездатною особою, має роботу, то в нього наявна можливість надавати допомогу на утримання сина.
З урахуванням наведеного просила щомісячно стягувати та перераховувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шкотово, Шкотовського району Приморського краю на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - відмовлено.

Вказане рішення оскаржила позивач, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку до закінчення навчання.

Вказує, що, оскільки між позивачем та відповідачем письмовий договір про сплату аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не укладався, то їх сплата у добровільному порядку не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення з відповідним позовом до суду про їх стягнення.

Окрім того, зауважує, що відповідачем сплачуються аліменти не в тому розмірі, якого потребує син та про який вона просила в позовній заяві, а тому, за наявності її порушеного права, вона звернулась до місцевого суду з відповідним позовом, у задоволенні якого було безпідставно відмовлено.

У судовому засіданні позивачдоводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримала та прохала її задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, прохав її відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.
У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до актового запису №723 від 14.08.1995 року, зробленого в Книзі реєстрації народжень Октябрського ВРАЦС Полтавського МУЮ, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_1 (мати), що підтверджується актовим записом №723 від 14.08.1995р. в Книзі реєстрації народжень Октябрського відділу РАЦС Полтавського МУЮ відповідно до повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.04.2007 року (а.с.26).

Згідно актового запису №47 від 06.02.2006 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Октябрського ВРАЦС Полтавського МУЮ, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 06.02.2006 року (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.02.2006 року, а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив із того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та, оскільки, надає таку допомогу добровільно в розмірі, який є достатнім та відповідає наявним у відповідача можливостям, то право позивача не порушене, а позовні вимоги про стягнення аліментів є безпідставними.
Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам.

За нормою ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК).

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.
Згідно довідки Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 24.07.2017 року №27162, ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2006 року, за період з 01.01.2017 року по 01.06.2017 року, згідно з виконавчим листом №1704/06 від 16.06.2016 року, виданим Октябрським районним судом м. Полтави, в розмірі: січень 2017 р. 1298,59 грн., лютий 2017 р. 1298,59 грн., березень 2017 р. 1311,73 грн., квітень 2017 р. 1311,73 грн., травень 2017 р. 1311,73 грн., червень 2017 р. 1311,73 грн. (а.с.36).

Окрім того, з довідки, виданої прокуратурою Полтавської області від 30.06.2017 року №18-249/вих17, вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_2 утримуються аліменти на користь ОСОБА_1 у загальній сумі 29323,31 грн., за період з січня 2016 року по червень 2017 року (а.с.34).

Також, з довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 від 26.06.2017 року №419, вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_2 утримуються аліменти у загальній сумі 7844,10 грн., за період з січня 2017 року по червень 2017 року (а.с.35).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав заяву до бухгалтерії прокуратури від 03.03.2008 року про добровільне відрахування на користь ОСОБА_1 з його заробітної плати аліментів на утримання дітей з 01.03.2008 року.

Відповідно до довідки №2161 від 23.11.2016 року, солдат ОСОБА_3 навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького (а.с.8).

При цьому місцевим судом установлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 з доходів, отримуваних за місцем роботи в прокуратурі Полтавської області сплачує аліменти на утримання як неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (як визначено судовим рішенням), так і на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку, написавши відповідну заяву до бухгалтерії за місцем отримання доходів (за відсутності відповідного судового рішення).
З урахуванням наведених норм права, аналізу наданих доказів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що матеріальний стан відповідача є задовільним, у зв`язку з чим він має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. При цьому, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 добровільно надає таку допомогу, в розмірі, який колегія суддів вважає достатнім, та таким, що в повній мірі відповідає потребам ОСОБА_3 та можливостям, які має його батько, ОСОБА_2 , позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та правомірно відхилені судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що, оскільки між позивачем та відповідачем письмовий договір про сплату аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не укладався, то їх сплата у добровільному порядку не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення з відповідним позовом до суду про їх стягнення, є необгрунтованими, оскільки підставами для звернення особи з позовом до суду є, зокрема, захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, що, в свою чергу не знайшло свого підтвердження в даній справі.
Окрім того, в разі припинення добровільної сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення в відповідним позовом до суду.
Твердження апелянта про те, що відповідачем сплачуються аліменти не в тому розмірі, який потребує син та про який вона просила в позовній заяві, колегія суддів до уваги також не приймає виходячи з наступного.

У силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті

Матеріалами справи підтверджено лише факт того, що син відповідача ОСОБА_3 дійсно навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького, при цьому не міститься жодних доказів на підтвердження недостатності добровільно сплачуваних відповідачем аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів на утримання сина та необхідності сплати їх в розмірі 1/3 частини, не вказано на які саме потреби не вистачає коштів та в якій сумі і т.п.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун
СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця /підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:
Суддя Апеляційного суду
Полтавської області Т.О. Кривчун