УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та аліменти на неї у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 23 квітня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року, та від якогос сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 сином не цікавиться, участі у його утриманні та вихованні не приймає, у той час як вона тимчасово офіційно не працює, навчається в аспірантурі та отримує стипендію в розмірі 2 000 грн, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі ј частини заробітку (сукупного доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутків (сукупного доходу), починаючи з 26 квітня 2016 року до досягнення дитиною трирічного віку (включаючи 17 вересня 2016 року).

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2016 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1 500 грн щомісячно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з чч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи аліменти на сина у розмірі ј частини заробітку (сукупного доходу), врахував часткову доведеність позивачкою заявлених позовних вимог, та виходив із відсутності відомостей про наявність у відповідача мінливого доходу та будь-яких інших підтверджень його фінансового стану.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував відсутність у ОСОБА_4 регулярного доходу, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно якої 19 липня 2016 року він знятий з обліку як фізична особа-підприємець, та виходив з відсутності будь-яких відомостей про наявність у відповідача постійного доходу, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України та відсутності правових підстав для стягнення аліментів на дружину згідно чч. 2, 4 ст. 84 СК України, оскільки відомостей про можливість ОСОБА_4 надавати матеріальну допомогу ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович