АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/658/17
Провадження № 22-ц/792/1472/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянтки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження ним шляхом вселення. Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_4 зазначав, що 18.03.2016 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач. Позивач вказує, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Оскільки відповідачкою чиняться йому перешкоди у користуванні квартирою та вона взагалі не визнає його спадкових прав на оспорювану квартиру, тому ОСОБА_4 просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на ? частки квартири №183 загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Довженка, 3 у м. Хмельницькому та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання ? частиною вказаної квартири шляхом вселення його до вказаної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18 березня 2016року, право власності на 1/2 частки квартири №183, що по вул. Довженка, 3 в м. Хмельницькому, загальною площею 48,9 кв.м. та житловою площею 29,9 кв.м. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження 1/2 частки квартири №183, що по вул. Довженка, 3 в м. Хмельницькому шляхом вселення його в дану квартиру.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження частково квартирою шляхом вселення, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що рішення в цій частині постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного врахування всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню в цій частині. Апелянтка зазначає, що позивач, скориставшись її відсутністю на території України, проник у квартиру та без її згоди заволодів автомобілем і документами, а саме свідоцтвом про право власності на квартиру, технічним паспортом, свідоцтвом про одруження та банківськими картками, що є перешкодою у оформленні спадщини. Як вказує ОСОБА_1 позивач жодного разу до неї не звертався, тому, на думку апелянтки, вона не могла будь-яким чином перешкоджати позивачу користуватися чи розпоряджатися частиною квартири.

Встановлено, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30.06.2017 року щодо визнання за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом права власності на ? частки квартири №183, що по вул. Довженка, 3 в м. Хмельницькому сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, що викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" в апеляційному порядку не переглядається.

Апелянтка та її представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спадкоємцями майна померлого 18.03.2016 року ОСОБА_5, а саме квартири №183, що по вул. Довженка, 3 в м. Хмельницькому є ОСОБА_4, який приходився сином спадкодавця та ОСОБА_1, яка була дружиною спадкодавця та останні мають право на спадкування спірної квартири у рівних частках, тобто по ? . А тому суд визнав в порядку спадкування право власності на ? частини квартири №183, що по вул. Довженка, 3 в м. Хмельницькому за позивачем. Також, задовольняючи позов в частині усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження спадковим майном шляхом вселення, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачкою чиняться позивачу перешкоди у користуванні спадковим майном та заперечується вцілому право ОСОБА_4 на спадкове майно.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги надані відповідачкою письмові заперечення, які в судовому засіданні були підтримані представником останньої, є безпідставними, адже як вбачається із матеріалів справи заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 від 10.03.2017 року приєднані до справи (а.с.25-26) та оголошувалися судом в судовому засіданні 23.03.2017 року, що підтверджується журналом судового засідання. (а.с.41).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, що і є підставою для відмови позивачу у вселенні в оспорювану квартиру, колегія суддів вважає їх помилковими, виходячи із наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як слідує із розяснень, що містяться в п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачкою чиняться перешкоди ОСОБА_4 у праві користування спадковим майном, адже ОСОБА_1 визнано факт зміни нею замка у вхідних дверях спірної квартири та ту обставину, що ключа від вхідних дверей позивачу особисто не давала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права щодо його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Справа № 22ц/792/1472/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 39