Справа № 559/37/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Климюк Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання.

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь учбового закладу в рахунок відшкодування витрат за період навчання 38436,52 грн. та стягнувши з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2011 року № 136 о/с ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу. 26 вересня 2011 року сторони уклали договір про підготовку фахівця в ОДУВС, за умовами якого відповідач був зобов»язаний після закінчення учбового закладу відпрацювати в органах внутрішніх справ протягом трьох років. Відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для проходження служби до УМВС України в Рівненській області. Відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області від 02.09.2015 року №275 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» - за власним бажанням. Таким чином відповідач не виконав умови Договору, а саме п.2.3.6 а також порушив п. 3 Договору, в якому передбачені підстави на відшкодування витрат на підготовку, а саме звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, при цьому надав письмову заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необгрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи встановлено, що наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2011 року № 136 о/с ОСОБА_2 був зарахований курсантом та поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання.

26 вересня 2011 року між ОДУВС та ОСОБА_1 укладено Договір про підготовку фахівця в ОДУВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими Договором відшкодувати фактичні витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. 01.02.2013 року до зазначеного договору був укладений Додатковий договір, відповідно до п. 3 якого «Підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку» викладений в наступній редакції: п. 3.2 Звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Із позову та матеріалів справи вбачається, що відповідач закінчив навчання в учбовому закладі, та був відряджений до Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області для подальшого проходження служби (а.с.5-6).

27.07.2013 року відповідач подав рапорт на звільнення з органів ОВС за власним бажанням. Наказом начальника УКЗ ГУМВС України в Рівненській області від 02 лютого 2015 року № 275 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби за власним бажанням (а.с.16).

Позивач посилається на обов»язок відповідача компенсувати витрати, понесені учбовим закладом на утримання відповідача за час його навчання в учбовому закладі. Вказаний обов»язок відповідача передбачений в договорі, який був укладений між сторонами та умови якого відповідач порушив.

Судом встановлено, що згідно п. 2.1.3. укладеного між сторонами договору, виконавець зобовязаний забезпечити особу (відповідача у справі) харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами України, а відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов»язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі - згідно із затвердженим розрахунком (пунктом 3.2. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання).

Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання.

Таким чином, відповідач, уклавши договір, продовжуючи навчання та отримавши спеціальність і посаду в органах внутрішніх справ, фактично перебував з позивачем у договірних відносинах, правові наслідки яких не оспорював і не виконавши свої зобов'язання, повинен нести відповідальність відповідно до загальних та спеціальних норм зобов'язального права, а також інших актів цивільного законодавства, у тому числі Закону України «Про вищу освіту».

Порядок відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 року №313. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про Міліцію», курсанти вищих навчальних закладів МВС України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького закладу відшкодовують МВС України витрати повязані з їх навчанням та утриманням у вищому закладі. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, відповідач, не визнавши позовні вимоги повністю, до суду не подав жодного доказу щодо спростування заявлених вимог позивача.

Перевіривши надані позивачем розрахунки суми, витрачених на утримання відповідача в учбовому закладі, судом встановлено, що загальна вартість утримання курсанта ОСОБА_1 за період навчання з 08.082011 року по 21.06.2014 року склала 37058,52 грн. З даними довідки відповідач був ознайомлений, що підтверджено його підписами за кожен період навчання. Вказана сума відповідачем не відшкодована. За вищевказаних встановлених судом фактичних обставин, суд вважає, що позов Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведені обставини, те що відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету, має зобов'язання проходження служби за місцем розподілу протягом перших трьох років після закінчення навчання, яке порушив, звільнившись з місця направлення на роботу за розподілом у термін до трьох років після закінчення навчання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОДУВС 37058,52 грн.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.88 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1378 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст.10,11, 88, 212-216, 218, 225.226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Одеського Державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт серія МЮ № 228636, ІПН НОМЕР_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) витрати на навчання в сумі 37058 (тридцять сім тисяч п»ятдесят вісім) грн. 52 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт серія МЮ № 228636, ІПН НОМЕР_1, на користь Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) в рахунок компенсації понесених судових витрат 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, протягом 10 днів днів з дня отримання його копії.

Суддя: