Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/198/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної працівником, -

В С Т А Н О В И В :

24.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної працівником.

Крім цього, позивач у позовній заяві просить з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачу відповідно до п. 1 ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову , суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів

Враховуючи викладене та суть заявлених вимог, зважаючи на те, що позивач порушуючи питання про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, не надав суду будь-яких доказів стосовно належного відповідачу майна, не обґрунтував необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, оскільки така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб.

Також позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не підтверджено намір відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що заявлене прохання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно роз'яснюється, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні прохання позивача ОСОБА_1 про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3