Провадження № 2/235/789/17
Справа № 235/1221/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19 вересня 2016 року о 10 годині 45 хвилин в с. Лисівка Покровського району Донецької області по вулиці Центральна, напроти будинку № 100 водій ОСОБА_3, володіючи на відповідній правовій підставі та керуючи автомобілем «Mitsubishi Otlander», державний номер НОМЕР_1, що належить її чоловіку ОСОБА_5, не вибрала безпечну швидкість руху, безпечний інтервал, виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення із зустрічним автомобілем «Ford Foсus", державний номер АН 757 ВА, що йому належить. Внаслідок даної події належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а йому як власнику автомобіля було завдано значної матеріальної шкоди.

Вказані обставини встановлені постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 року та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Сукупна вартість матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю «Ford Foсus", державний номер АН 757 ВА згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 45 від 17.10.2016р. становить 136452,05 грн.

Цивільна відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СТ «Іллічівське» (далі - ПрАТ «СТ «Іллічівське»), яке не відшкодувало йому заподіяну шкоду.

Відповідач добровільно відшкодувала йому 50000 грн., отже загальна сума доплати відшкодування становить 86452,05 грн.

Він неодноразово звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявами про виплату йому страхового відшкодування, зокрема, листом від 11.11.2016р., однак на вказаний лист та звернення до представників філії він не отримав письмової відповіді, а по телефону його повідомили, що вказана страхова компанія перебуває у стані банкрутства, і страхове відшкодування йому не виплатять.

Страховиком були порушені строки виплати страхового відшкодування, так як ДТП сталася 19.09.2016р., всі необхідні документи були подані до страховика 16.11.2016р., і після цього вже сплинуло 90 днів.

Він неодноразово телефонував ОСОБА_3, однак вона відмовлялась відшкодовувати заподіяну шкоду у повному обсязі, а останні рази не брала телефон.

Внаслідок злісного ухилення відповідача від виплати йому матеріальної шкоди він вимушений був збирати велику кількість документів, звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, що позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сімї, внаслідок чого йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн.

На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 86452,05 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., відшкодувати понесені ним судові витрати.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» (а.с.53).

Позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 19 вересня 2016 року в с. Лисівка сталася ДТП, винною в якій була визнана ОСОБА_3 16 листопада 2016 року він звернувся до страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, із заявою про виплату йому страхового відшкодування, надавши весь необхідний пакет документів, але усно від працівників страхової компанії він дізнався про те, що страхована компанія знаходиться в стадії банкрутства. Відповідач обіцяла відшкодувати йому шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, однак виплатила лише 50000 грн., на які були куплені автозапчастини: капот, фара, бампер, усилював бампера, крило ліве, чверть передня ліва, ричав, стойка, кулак, підшипник, полуось, двері передні ліві, скло, телевізор. Пошкодженням автомобіля йому була заподіяна моральна шкода, яка полягала в тому, що він не зміг забрати дитину з пологового будинку, для ремонту автомобіля вимушений був брати гроші у борг, чим йому заподіяна моральна шкода, яку оцінив у 5000 грн. На теперішній час автомобіль вже відремонтований за виключенням блоку управління. Додатково ним було придбано для відновлення автомобіля панель торпеди безпеки, клій-праймер, опора, підшипники, накопичувальник тяги, масла, сальники. Ремонт автомобіля здійснювався у ПП «Басюк», вартість якого становила 22000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, пояснивши, що позивач просить відшкодувати йому різницю між сумою заподіяної шкоди, яка визначена у висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля позивача від 18.10.2016р., і становить 136452,05 грн. та сумою добровільно відшкодованої відповідачем шкоди в розмірі 50000 грн.

Відповідач позов визнала частково, пояснивши, що 19 вересня 2016 року сталася ДТП за участю автомобілів, що належать її чоловіку та позивачу. Постановою суду вона була визнана винуватою у вчиненні правопорушення, з чим погодилась, і постанову не оскаржувала. Розмір заподіяної шкоди в даному випадку визначався двічі: перший раз страховим експертом з м. Покровська, з результатами якого позивач не був згоден, другий раз позивач проводив експерте авто товарознавче дослідження. Працівники страхової компанія відмовились спілкуватися з нею. За домовленістю з позивачем було визначено, що вона добровільно відшкодує шкоду позивачу. Позивач знаходив автозапчастини, які підходили для його автомобіля, а вона оплачувала їй вартість. Також вони домовились про те, що страхове відшкодування виплатить страхова компанія, в якій вона застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а вона відшкодує позивачу різницю між сумою заподіяної та виплаченої шкоди. Вона пропонує позивачу відшкодувати його реальні витрати, повязані з придбання автозапчастин та вартість ремонту, однак позивач наполягає на відшкодуванні шкоди, вартість якої визначена висновком авто товарознавчого дослідження.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов визнав частково на суму 21000 грн., яка становить вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не зявився, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центром ДАІ 1414, позивач є власником автомобіля «Ford Foсus", державний номер АН 757 ВА (а.с.23).

9 вересня 2016 року о 10 годині 45 хвилин в порушення п.12.1, 13.1 ПДР ОСОБА_3 в с. Лисівка Покровського району по вулиці Центральна, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Otlander», державний номер НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість руху, безпечний інтервал, виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення з автомобілем «Ford Foсus", державний номер АН 757 ВА, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини встановлені постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 року, якою відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.8).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ОСОБА_5 застрахована в

ПАТ «СТ «Іллічівське», що підтверджується копією полісу № АЕ/5300482 від 22.10.2015р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 30 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2016 року. Відповідно до укладеного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., розмір франшизи одна тисяча грн. (а.с.51).

Правовідносини, що винили між позивачем та відповідачами регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-1У з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 1961).

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон № 1961 регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положень п.22.1 ст.22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Під шкодою, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, ст.28 Закону № 1961 включає в себе, зокрема, шкоду, пов'язану з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як зазначено у п.36.1 ст.36 Закону № 1961 страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 Закону № 1961 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Станом на час ухвалення судом рішення страхове відшкодування позивачу не виплачено.

Відповідачем ОСОБА_3 добровільно відшкодовано позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, в сумі 50000 грн., що визнається позивачем, а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню.

Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, безпосередньо до заподіювача такої шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі викладеного підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 45443 грн., яка складається з реальних збитків, які поніс позивач, повязаних з ремонтом свого автомобіля і які ще не відшкодовані йому відповідачем та становлять вартість запчастин: панелі торпеди 21900 грн., клею + праймеру для вклейки скла 500 грн., підшипника 268 грн., наконечника тяги 285 грн. датчика АВС 490 грн., а також вартість виконаних робіт (наданих послуг) на суму 22000 грн. (а.с.79-82).

З тих же мотивів суд не приймає в якості доказу розміру збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля, дослідження № 45 експертного авто товарознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля позивача від 18 жовтня 2016 року (а.с.66-78).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як зазначено у ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди тим, що внаслідок злісного ухилення відповідача від виплати йому матеріальної шкоди він вимушений був збирати велику кількість документів, звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, що позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сімї, внаслідок чого йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн. В установленому законом порядку підстави позову в частині відшкодування моральної шкоди не змінював.

Суд знаходить посилання позивача на злісне ухилення відповідача від добровільного відшкодування заподіяної пошкодженням автомобіля шкоди безпідставним з тих підстав, що відповідач добровільно відшкодувала йому матеріальну шкоду на суму 50000 грн., і позивач сам зазначає про це в своїй позовній заяві.

Крім того, вказівка позивача на необхідність збирання документів та звернення за юридичною допомогою, а також звернення до страхової компанії з приводу питання страхового відшкодування як на підставу для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки, за думкою суду, є способом захисту порушених прав, обраним позивачем відповідно до норм діючого законодавства України.

Доказів погіршення взаємовідносин у сімї внаслідок пошкодження автомобіля позивачем суду не надано.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, позивачу необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно розяснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1).

З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 52,56%, з розрахунку 86452 грн. 100%, 45443 грн. х%, х = 45443 грн. х 100% : 86452 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 452,38 грн., з розрахунку 864,50% х 52,56 грн. : 100%.

Відповідно до ст.ст.23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 45443 (сорок пять тисяч чотириста сорок три) гривні, на відшкодування сплаченого судового збору 452 (чотириста пятдесят дві) гривні 38 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після проголошення судового розгляду 18 вересня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 25 вересня 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко