АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3374/17 Головуючий 1 інст. Подус Г.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Кіся П.В.,

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

09 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-SME-701/306/2008, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 22 624,00 доларів США строком до 25 липня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором.

Також 09 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-701/961/2007 на отримання кредиту у розмірі 22 236,22 швейцарських франків, строком до 10 листопада 2014 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № СL-701/961/2007 банк уклав 09 листопада 2007 року договір поруки № SR-701/961/2007/1 з ОСОБА_3 та договір поруки від 09 листопада 2007 року за № SR-701/961/2007 з ОСОБА_2

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 червня 2012 року банк відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Взятих на себе зобовязань відповідач позичальник не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість перед банком за двома кредитними договорами у розмірі 3 119 451,77 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року у задоволенні позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне зясування судом обставин по справі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з вимог статей 11, 60 ЦПК України, статей 253, 256, 261, 266, 267, 526, 553, 554, 559, 1050 ЦК України та тих обставин, що звернувшись з досудовими вимогами у 2010 році, банк використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитними договорами, змінив строк виконання основного зобовязання і мав право вимоги до поручителя протягом 6 місяців з дати порушення позичальником встановленого банком 30 денного строку для дострокового повернення кредиту. Суд вважав, що зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами поруки припинилися відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Судовим розглядом встановлено, що 30 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SME-701/306/2008, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 22 624,00 доларів США строком до 25 липня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором.

09 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-701/961/2007 на отримання кредиту у розмірі 22 236,22 швейцарських франків, строком до 10 листопада 2014 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №СL-701/961/2007 банк уклав 09 листопада 2007 року договір поруки №SR-701/961/2007/1 з ОСОБА_3 та договір поруки від 09 листопада 2007 року за №SR-701/961/2007 з ОСОБА_2

Відповідно до зазначених договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязалися солідарно з позичальником відповідати перед кредитором за повне і своєчасне виконання усіх зобовязань за кредитним договором.

27 червня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Через порушення умов повернення кредитів виникла заборгованість, яка згідно розрахунків, наданих позивачем, за двома кредитними договорами становить 3 119 451,77 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобовязання, яким є строк виконання зобовязання у повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитними договорами банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 1.9.1 кредитних договорів використав право достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, надіславши досудову вимогу від 15 липня 2010 року, вихідний №22-2/723130, про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором СМ-SME-701/306/2008 в повному обсязі та досудову вимогу від 25 травня 2010 року, вихідний №22-2/358760, про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором №СL-701/961/2007 у повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтвердив надіслання позичальнику вказаних вимог, а в свою чергу представник відповідача ОСОБА_1 підтвердив, що позичальником було отримано вказані вимоги 25 липня 2010 року та 06 червня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що із позовною заявою ТОВ «ОТП Україна» звернулося у липні 2015 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача ОСОБА_1 надана заява про застосування наслідків позовної давності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що звернувшись з досудовими вимогами у 2010 році, банк відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитними договорами, змінив строк виконання основного зобовязання і мав право вимоги до поручителя протягом 6 місяців з дати порушення позичальником встановленого банком 30 денного строку для дострокового повернення кредиту, а щодо вимог про виконання боржником ОСОБА_1 основного зобовязання, то перебіг позовної давності за цими вимогами почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строку виконання її умов.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю, та підстав для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_5