Справа №481/1108/16-ц 05.05.2017 05.05.2017
Провадження №22-ц/784/975/17
Справа № 481/1108/16-ц
Провадження № 22-ц/784/975/17 Головуючий першої інстанції: Вжещ С.І.
Категорія: 34 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Коломієць В.В., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.

за участі представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 р. Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (Далі - ПАТ «Миколаївобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 26 липня 2016 р. ОСОБА_3, керуючи автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_1, близько 17 години 40 хвилин, рухаючись в селі Лоцкіне Новобузького району Миколаївської області, здійснивши маневр, допустив зіткнення з залізобетонною опорою № 24 марки СВ 9.5 Фідера-1 від трансформаторної підстанції № 285 повітряної лінії 0.4 кВ, що призвело до її пошкодження.

Того ж дня працівниками Новобузької філії ПАТ «Миколаївобленерго» було проведено огляд та відновлено пошкоджену залізобетонну опору.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача 9 358 грн. 80 коп. майнової шкоди та 1 421 грн. 59 коп. судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 під час судового розгляду справи у суді першої інстанції змінював позицію щодо позову, спочатку визнавав його частково, а в подальшому позов не визнав повністю, заперечуючи завдання шкоди майну позивача.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на помилковість висновків суду щодо недоведеності обставин відносно спричинення шкоди майну ПАТ «Миколаївобленерго», просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення на користь позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань.

Для настання відповідальності за вказаною нормою необхідні наявність майнової шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до частин першої та другої ст.і 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення ст. 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України факт завдання шкоди майну особи породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 26 липня 2016 р. ОСОБА_3, керуючи автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_1, близько 17 години 40 хвилин, рухаючись в селі Лоцкіне Новобузького району, здійснивши маневр, допустив зіткнення з залізобетонною опорою № 24 марки СВ 9.5 Фідера-1 від трансформаторної підстанції № 285 повітряної лінії 0.4 кВ, внаслідок чого опора впала на землю та отримала пошкодження.

Власником транспортного засобу - автомобілю УАЗ, державний номер НОМЕР_1, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамма».

ОСОБА_3 користується вказаним автомобілем на підставі договору оренди, укладеного 04 січня 2016 р. (а.с. 63).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 липня 2016 р., не складався та ця особа не притягувалась до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, але факт такої пригоди відповідачем визнано.

З 27 липня 2016 р. до 01 серпня 2016 р. працівниками Новобузької філії ПАТ «Миколаїволенерго» були проведені роботи з відновлення пошкодженої залізобетонної опори.

Вирішуючи спір, суд встановив, що з вини ОСОБА_3, який на відповідній правовій підстави керував транспортним засобом, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належне ПАТ «Миколаївобленерго» майно. Такі обставини в апеляційному порядку сторонами не оспорюються.

Відмовляючи в позові, суд вважав, що пошкоджена відповідачем опора на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебувала у незадовільному стані і позивачем не надано доказів розміру завданої відповідачем шкоди.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

В силу ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Рішення суду першої інстанції наведеним положенням закону не відповідає.

Як розяснено в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п.1 ч. 2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Оскільки судом встановлено факт заподіяння шкоди майну позивача внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, володільцем якого є відповідач, позивачу необхідно надати докази щодо розміру цієї шкоди.

ПАТ «Миколаївобленерго» надало суду на підтвердження проведення робіт з відновлення пошкодженої опори довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2016 р. від 01 серпня 2016 р. ( а.с.5); акт без номера приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 р. від 01 серпня 2016 р. (а.с.6-7), відомості щодо договірної ціну станом на 27 липня 2016 р. (а.с.8); локальний кошторис на будівельні роботи по заміні опори (а.с.9,10).

Відповідно до перелічених документів вартість відновлювальних робіт з урахуванням вартості використаних матеріалів та податку на додану вартість становить 9 358 грн. 80 коп.

Суд, не погодившись з наданими позивачем доказами розміру заподіяної відповідачем шкоди, зокрема, послався на відсутність доказів належності пошкодженої опори ПАТ «Миколаївобленерго», на підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незадовільний стан пошкодженої ОСОБА_3 опори до зіткнення з належним останньому автомобілем та факт залучення у відновлювальних роботах не чотирьох одиниць техніки, про що зазначено у наданих позивачем документах (трактор Т150К-09БКУ, автомобіль ГАЗ-3309 (автопідйомник), автомобіль УАЗ-3909 та трактор ЮМЗ-6), а трьох одиниць техніки - трактора Т150К-09БКУ, автомобіля ГАЗ-3309 (автопідйомник), автомобіля УАЗ-3909.

При цьому суд в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв повному та всебічному зясуванню обставин справи, не розяснив представникові позивача їх прав та обовязків щодо надання додаткових доказів на підтвердження обставин, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Зокрема в суді апеляційної інстанції представником позивача було надано інвентаризаційний опис необоротних активів від 01 листопада 2016 р., відповідно до якого повітряна лінія 0,4 кВ, ТП № 285 в с. Лоцкіно, інвентаризаційний номер 3270 (позиція № 152) перебуває на балансі ПАТ «Миколаївобленерго». А згідно листку огляду (перевірки) лінії електропередач 0,4 кВ, ТП № 285 від 26 квітня 2016 р., проведеного філією ПАТ «Миколаївобленерго» Новобузького району Східного округу, залізобетонна опора № 24 марки СВ 9,5 Фідера 1 від трансформаторної підстанції № 285 не мала дефектів та пошкоджень.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували такі обставини (протоколи або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інших осіб за пошкодження вказаної опори, акти огляду цієї опори тощо) відповідачем суду не надавалось.

Також суд, враховуючи, що ОСОБА_3 не було представлено переконливих доказів на спростування визначених у наданих позивачем документах на підтвердження обсягу та вартості відновлювальних робіт, без достатніх на то підстав вважав недоведеним розмір заподіяної відповідачем шкоди.

Між тим, суд в порушення вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не взяв до уваги, що представник позивача в суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав, що на місце пошкодженої електричної опори працівниками філії ПАТ «Миколаївобленерго» була встановлена не нова опора, як це зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт від 01 серпня 2016 р., а опора, яка вже була у використанні, і її вартість складає 100 гривень, а не 1 715 гривень, як зазначено в акті від 01 серпня 2016 р.

Також представником позивача було визнано використання під час відновлювальних робіт не чотирьох, а трьох одиниць техніки, що відображено в тексті апеляційної скарги та поясненнях, наданих в суді апеляційної інстанції, а також надано на підтвердження таких обставин подорожні листи, які підтверджують, що під час виконання цих робіт залучалися трактор Т150К-09БКУ, автомобіль ГАЗ-3309 (автопідйомник) та трактор ЮМЗ-6.

З урахуванням визнаних представником позивача обставин щодо фактичного розміру завданої шкоди, в суд апеляційної інстанції позивачем було надано уточнений розрахунок, в якому відображено як дійсно витрачені під час відновлення пошкодженої електроопори матеріали, вартість робіт та витрати на застосування трьох одиниць техніки і згідно з яким розмір завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди становить з урахуванням ПДВ 7 609 грн. 29 коп.

За такого з урахуванням визнаних представником позивача обставин щодо вартості використаних під час відновлювальних робіт матеріалів, обсягу робіт є підстави для часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 7 609 грн. 29 коп. завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди.

З урахуванням викладеного та положень пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Також у звязку із частковим задоволенням позову та, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно задоволених вимог.

Так, при зверненні до суду з позовом ПАТ «Миколаївобленерго» сплачено 1 421 грн. 59 коп., за подання апеляційної скарги відповідно до ставок, визначених законом «Про судових збір», сплачено 1 515 грн. 80 коп., тому з урахуванням розміру задоволених вимог з відповідача підлягає стягненню 2 388 грн. 39 коп. (7 609 грн. 29 коп. х 2 937 грн. 39 коп.: 9 358 грн. 80 коп.) судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» 7 609 (сім тисяч шістсот девять) грн. 29 коп. матеріальної шкоди та 2 388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 39 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкніна

Судді: В.В. Коломієць

ОСОБА_6