Справа №585/754/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1553/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року про закриття провадження

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форум» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним закрито.

Вказану ухвалу суду представник позивача оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування обставин справи, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому посилається на те, що суд належним чином не перевірив тотожності предмету та підстав позову у даній справі з предметом та підставою позову по іншій цивільній справі № 2-585/2011, яка була розглянута судом 30 червня 2011 року. Тому, представник позивача вважає, що судом невірно застосовано положення п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, та представника відповідача ПАТ «Банк Форум» - ОСОБА_5 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум», в якому просив визнати порушеними його права, як споживача фінансових послуг Банку, визнати недійсними з моменту укладення кредитний договір № 0291/08/17-N від 20 лютого 2008 року та додатковий договір № 1 до кредитного договору від 16 вересня 2010 року у звязку з укладенням їх під впливом обману зі сторони ПАТ «Банк Форум». При цьому, ОСОБА_3 посилався на те, що у лютому 2017 року зі слів свого знайомого дізнався про те, що реальна процентна ставка по кредитному договору на момент його укладення становила 26,10%, а не 13%, як вказано у договорі, що підтверджується висновком судово економічної експертизи, проведеної по іншій цивільній справі, предметом дослідження якої був ідентичний кредитний договір. Також позивач вважав, що Банк не надав обєктивної, повної та достовірної інформації про умови кредитування, приховав значення реальної процентної ставки та не повідомив про подорожчання кредиту, що, на його думку, свідчить про наявність ознак введення його в оману.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вже набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком, виходячи з наступних підстав.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2011 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум», третя особа приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просив визнати недійсними кредитний договір № 0291/08/17-N від 20 лютого 2008 року та договір іпотеки від 20 лютого 2008 року, виключити іпотечний договір з державного реєстру іпотек № 515 від 20 серпня 2008 року та єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна № 516 від 20 лютого 2008 року, визнати недійсним договір поруки від 20 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та Банком, зобовязати відповідача прийняти у позивача кошти у розмірі 58501 грн. з розстрочкою платежів на 40 місяців, застосувати правові наслідки недійсності правочинів та зобовязати приватного нотаріуса виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна записи щодо квартири № 4 по вул. Дімітрова у м. Ромни.

Свої вимоги у іншій цивільній справі позивач обґрунтовував тим, що у сторін кредитного договору на момент його укладення була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за кредитом. Також, позивач вказував на укладення кредитного договору з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Банком не було надано необхідної інформації по умовам кредитування. Як на правову підставу для визнання кредитного договору недійсним позивач посилався на ч. 1 ст. 203 ЦК України, за нормами якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (а.с. 90 121).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2011 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (а.с. 122 124).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у даній цивільній справі, суд першої інстанції виходив лише з наявності рішення суду від 30 червня 2011 року, яке набрало законної сили, проте належним чином не перевірив тотожності підстав та предмета позову, поданого ОСОБА_3 у квітні 2011 року, за наслідками розгляду якого судом ухвалено рішення, та позову, поданого у лютому 2017 року.

Із вказаних позовних заяв за різний період часу, вбачається, що ОСОБА_3 посилається на різні правові підстави щодо недійсності одного і того ж кредитного договору. Зокрема, у першому позові, як на підставу недійсності вказаного правочину він посилається на відсутність ліцензії НБУ, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту та на те, що спірний договір суперечить нормам чинного законодавства. Разом з тим, у позові по даній справі ОСОБА_3 посилається на обман з боку відповідача, а саме, стосовно фактичної процентної ставки по кредиту, яка, на його думку, не відповідає умовам договору.

Крім того, предметом позову ОСОБА_3 у даній справі є дещо інші позовні вимоги, ніж ті, що були вирішені попереднім судовим рішенням.

Таким чином, вирішуючи питання про закриття провадження у справі, місцевий суд дійшов помилкового висновку про існування рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311 ч.1 п.п. 1, 4, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року про закриття провадження в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -