У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі -ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 5 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір, за яким відповідачу було видано неперсоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue терміном дії два роки, а також відкрито спеціальний картковий рахунок в національній валюті України. У той же день із відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за якою банк надав ОСОБА_3 у кредит грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 15 тис. грн строком з 5 лютого 2013 року по 4 лютого 2015 року, зі сплатою 32 % річних на споживчі цілі. Відповідач належним чином не виконував зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 15 квітня 2015 року складала 42 891 грн 50 коп.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 891 грн 50 коп., з яких: сума основного боргу в розмірі 14 497 грн 52 коп., сума заборгованості по сплаті процентів в розмірі 6 686 грн 90 коп., пеня в розмірі 12 869 грн 58 коп., 3% річних в розмірі 603 грн 26 коп., інфляційні витрати в розмірі 8 234 грн 24 коп.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року, позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 42 891 грн 50 коп., що складає суму заборгованості за договором від 5 лютого 2013 року станом на 15 квітня 2015 року, в тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 14 497 грн 52 коп.; заборгованість за процентами в сумі 6 686 грн 90 коп.; заборгованість по пені в сумі 12 869 грн 58 коп.; 3 % річних в сумі 603 грн 26 коп.; інфляційні витрати в сумі 8 234 грн 24 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині стягнення з нього на користь банку суми заборгованості за процентами, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 2 ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку в цій частині не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконував належним чином умов кредитного договору, відтак, має сплатити розраховану позивачем суму заборгованості за кредитом, процентами, пенею, 3% річних та інфляційні витрати; наданий позивачем розрахунок суми заборгованості відповідачем не спростований, заяву про застосування строків позовної давності відповідачем не подано.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та оцінено згідно з правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 5 лютого 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір, за яким ОСОБА_3 було видано неперсоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue терміном дії два роки, а також відкрито спеціальний картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України.

У той же день між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за якою ПАТ «Брокбізнесбанк» надав ОСОБА_3 у кредит грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 15 тис. грн строком з 5 лютого 2013 року по 4 лютого 2015 року, зі сплатою 32 % річних на споживчі цілі.

ОСОБА_3 належним чином не виконував зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 15 квітня 2015 року за розрахунком банку складала 42 891 грн 50 коп., з яких: сума основного боргу в розмірі 14 497 грн 52 коп., сума заборгованості по сплаті процентів в розмірі 6 686 грн 90 коп., пеня в розмірі 12 869 грн 58 коп., 3% річних в розмірі 603 грн 26 коп., інфляційні витрати в розмірі 8 234 грн 24 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом встановлено, що до винесення рішення суду ОСОБА_3 не було подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року в частині стягнення суми заборгованості за процентами, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик