Справа № 182/3950/17
Провадження № 2/0182/2976/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.10.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря Снєгульської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Укрсиббанк до ОСОБА_1, треті особи - Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство КБ „Приватбанк, Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_2 ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1, треті особи - Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство КБ „Приватбанк, Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_2 ОСОБА_3 та просить зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, який накладено постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції під час здійснення виконавчих дій по виконавчих провадженнях від 27.09.2009 року виконавче провадження без номера, від 21.04.2011 року виконавче провадження без номера,, від 20.05.2011 року номер виконавчого провадження № 26757673, від 03.07.2012 року номери виконавчих проваджень № 33344394, № 33344643, № 33344893, №.33345106, 08.05.2013 року виконавче провадження №37894197, від 26.06.2013 року № 38952717, від 26.02.2014 року виконавче провадження № 42238279, від 04.09.2014 року виконавче провадження № 44630587, від 17.09.2015 року виконавче провадження № 48750791, від 22.01.2016 року виконавче провадження № 49915111.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що квартира АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 за договором іпотеки № 0/0/2/3 від 18.10.2007 року було передано банку в іпотеку, про щов єдиному реєстрі заборон вчинено запис 18.10.2007 року за №5858720, а в Державному реєстрі іпотек вчинено запис 19.05.2008 року за № 7210189. ОСОБА_1 звернувся із письмовими заявами до ПАТ „УкрСиббанк з пропозицією добровільного реалізації заставного майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3, власником якої він є з метою часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Наявність накладених державними виконавцями арештів на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки створюють перешкоди для позивача, іпотекодержателя, на одержання задоволення щодо погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором за рахунок заставленого майна.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 144).

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 149,164)

Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 42)

Представник Публічного акціонерного товариства КБ „Приватбанк вдруге в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без його участі не надходило, заперечень проти позову представник не подавав. (а.с. 146-148)

Представник Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.159-160)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

В судовому засіданні встановлено, що між Публічне акціонерне товариство „Укрсиббанк на підставі договору іпотеки, реєстровий № 4063 від 18.10.2007 року є іпотекодержателем квартири за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки, реєстровий № 4063 від 18.10.2007 року зареєстровано заборону № 5858720 від 18.10.2007 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Згідно з відомостями до Державного реєстру іпотек зазначена вище іпотека зареєстрована 19.05.2008 року.

Згідно позовної позивача вбачається, що ОСОБА_1, 24.07.2017 року звернувся із письмовими заявами до ПАТ „Укрсиббанк з пропозицією добровільної реалізації заставного майна, а саме квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченко, буд.. 195/1 кв.18, власником якої він є з метою часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Законом України „Про іпотеку передбачено, що Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч.1,2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 33-36) позивачем ОСОБА_4 зареєстроване обтяження на спірну квартиру 18.10.2007 року, а іпотека 19.05.2008 року, інші відомості про накладення решту на квартиру та інше майно , яке належить ОСОБА_1 зареєстровані починаючи з 23.05.2008 року , отже позивач має вищий пріоритет на заставлене майно, що підтверджується як відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомостями з реєстру іпотек та відповідним договором іпотеки (а.с.11-12, 33-36).

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження б/н, яке відкрито 27.04.2009 року ( а.с.35) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5, що належить ОСОБА_1, а тому оскільки позивач звернувся з вимогами про звільнення з-під арешту квартири за адресою АДРЕСА_3, то вимоги позивача в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції ВП № 49915111 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2016 року накладено арешт на все нерухоме майно в інтересах позивача ПАТ „УКРСИББАНК. 22.06.2016 року виконавчий документ повернуто (а.с.130) з посиланням на вимоги закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, при цьому арешт накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження ВП № 48750791, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2015 року в інтересах ПАТ „ОСОБА_5 ОСОБА_3 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 16.11.2015 року виконавчий документ повернуто (а.с.143) з посиланням на вимоги закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, при цьому арешт накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

В рамках виконавчого провадження ВП № 44630587, постановою про відкриття провадження від 04.09.2014 року в інтересах ПАТ „ОСОБА_5 ОСОБА_3 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 17.12.2014 року виконавчий документ повернуто (а.с.56) з посиланням на вимоги закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, при цьому арешт накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

В рамках виконавчого провадження ВП № 42238279, постановою про відкриття провадження від 26.02.2014 року в інтересах ПАТ ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 21.05.2014 року виконавчий документ повернуто (а.с.89) з посиланням на відсутність майна на яке можливо звернути стягнення, при цьому арешт та заборона відчуження накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

В рамках виконавчого провадження ВП № 38952717, постановою про відкриття провадження від 26.06.201 року в інтересах ПАТ „УКРСИББАНК накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 25.06.2014 року виконавчий документ повернуто (а.с.76) з посиланням на вимоги закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, при цьому арешт накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

В рамках виконавчого провадження № 37894197, постановою про відкриття провадження від 08.05.2013 року в інтересах ПАТ „ПРИВАТБАНК накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 24.02.2014 року виконавчий документ повернуто (а.с.111) з посиланням на відсутність майна на яке можливо звернути стягнення, при цьому арешт накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні не скасований.

В рамках виконавчого провадження б/н, постановою про відкриття провадження від 21.04.2011 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року

В рамках виконавчого провадження № 26757673, постановою про відкриття провадження від 20.05.2011 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено 29.03.2013 року та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року (а.с.43)

В рамках виконавчого провадження № 33345106, постановою про відкриття провадження від 03.07.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено 29.03.2013 року та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року (а.с.43)

В рамках виконавчого провадження № 33344893, постановою про відкриття провадження від 03.07.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено 29.03.2013 року та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року (а.с.43)

В рамках виконавчого провадження № 33344643, постановою про відкриття провадження від 03.07.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено 29.03.2013 року та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року (а.с.43)

В рамках виконавчого провадження № 33344394, постановою про відкриття провадження від 03.07.2012 року в інтересах ПАТ „ОСОБА_5 ОСОБА_3 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження завершено та знищено згідно розпорядження начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції №1 від 03.01.2017 року

Відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, що діяв на час прийняття державними виконавцями постанов про повернення виконавчого документу та закінчення виконавчого провадження, статтею 50 також передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частина 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року , що набув чинності 05.10.2016 року вказує, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, виходячи з наведеного вище, виконавчі провадження № 33344643, № 33345106, № 26757673, № 33344893 знищені та як зазначено в відповіді відділу державної виконавчої служи мають статус завершеного, і нші виконавчі провадження припинено, а накладений арешт на нерухоме майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_6 не скасовано.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що існування арешту та заборони на відчуження спірної квартири згідно зазначених вище припинених та заврешенх виконавчих проваджень порушує права іпотекодержателя майна, а саме право на задоволення своїх майнових вимог за рахунок вищевказаного іпотечного майна.

Окрім того, враховуючи те, що спірна квартира перебувала у іпотеці позивача, виносячи постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державні виконавці зобовязані були повідомити про це заставодержателя та розяснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту відповідно до вимог статті 54 Закону України „Про виконавче провадження, що діяв на час прийняття державними виконавцями постанов про повернення виконавчого документу та закінчення виконавчого провадження, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями були винесені рішення суду раніше ніж у позивача виникло право іпотеки, а також відсутні докази того, що вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Таким чином , вимоги позивача щодо вилучення запису про обтяження не грунтується на вимогах Закону, оскільки такими повноваження наділений державний реєстратор, який саме на підставі рішення суду про звільнення майна з-під арешту проводить відповідні реєстраційні дії. Також суд зазначає, що зазначеними вище постановами державними виконавцями накладено арешти на все нерухоме майно, а тому звільнити майно з-під арешту та вилучити запис про арешт в повному обсязі на все майно є безпідставними вимогами позивача, так як вимоги стосуються саме іпотечної квартири за адресою: АДРЕСА_7, що належить на праві власності ОСОБА_1.

З урахуванням вище встановлених обставин, позовні вимоги позивача в частині вимог про звільнення з-під арешту квартири за адресою: АДРЕСА_7, що належить на праві власності ОСОБА_1, який накладено постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції під час здійснення виконавчих дій по виконавчих провадженнях б/н , яке відкрито 21.04.2011 року, № 26757673, яке відкрито 20.05.2011 року, № 33344394, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33344643, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33344893, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33345106, яке відкрито 03.07.2012 року, № 37894197, яке відкрито 08.05.2013 року, № 38952717, яке відкрито 26.06.2013 року, № 42238279, яке відкрито 26.02.2014 року, № 44630587, яке відкрито 04.09.2014 року, № 48750791, згідно постанови про арешт майна від 17.09.2015 року, № 49915111, згідно постанови про арешт майна від 22.01.2016 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки арешт квартири за цими виконавчими провадженнями порушує законні права позивача, як іпотекодержателя, так як дана квартира перебуває в іпотеці позивача, а стягувачі за зазначеними виконавчими провадженнями не є заставодержателями і право іпотеки у позивача виникло раніше здійснення виконавчих дій про арешт та заборону відчуження по зазначених виконавчих провадженнях.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України „Про іпотеку, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 3, 10, 11, 36, 57-60, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства „Укрсиббанк до ОСОБА_1, треті особи - Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство КБ „Приватбанк, Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_2 ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_7, що належить на праві власності ОСОБА_1, який накладено постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції під час здійснення виконавчих дій по виконавчих провадженнях б/н , яке відкрито 21.04.2011 року, № 26757673, яке відкрито 20.05.2011 року, № 33344394, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33344643, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33344893, яке відкрито 03.07.2012 року, № 33345106, яке відкрито 03.07.2012 року, № 37894197, яке відкрито 08.05.2013 року, № 38952717, яке відкрито 26.06.2013 року, № 42238279, яке відкрито 26.02.2014 року, № 44630587, яке відкрито 04.09.2014 року, № 48750791, згідно постанови про арешт майна від 17.09.2015 року, № 49915111, згідно постанови про арешт майна від 22.01.2016 року.

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_3