УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій в порядку окремого провадження просив встановити факт, що починаючи з 18 листопада 2012 року по день подання заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей з використанням реквізиту «кримінальні правопорушення, які на день набрання чинності КПК України перебувають у провадженні стосовно кримінальної справи, що була порушена постановою слідчого в особливо важливих справах Головного управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції Захарова А.В. від 19 липня 2012 року «Про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи» щодо невстановлених слідством осіб за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України, з фабулою обвинувачення «про заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; підроблення документа, який видається підприємством, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; використання завідомо підробленого документа».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, врахував роз'яснення, викладені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та керуючись приписами п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку, що заява про підтвердження невнесення слідчим у встановленому законом порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підлягає розгляду в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві, оскільки заявлені у цій справі ОСОБА_4 вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, фактично є оскарженням дій (бездіяльності) слідчого, які підлягають розгляду в порядку кримінального провадження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є.Червинська