Справа № 450/2763/17 Провадження № 2/450/1734/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.

Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1
при секретарі -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ "ОСОБА_4 автобусний завод", тре6тя особа Пустомитівська даржавна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно та звільнення його з під арешт

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом в якому просить суд Скасувати арешт (заборону) з житлового будинку по вул. Д. Галицького, 64, с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, що стало підставою для внесення запису до «Реєстру накладених та знятих арештів (заборон) Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 р.р.», на сторінці 197, № 48 від 29.06.1971 року№ 47 від 11.05.1963 р.; визнати за ним, ОСОБА_3, право власності на житловий будинок в с. Сокільники, вул. Д. галицького, 64 Пустомитівський район Львівська область.

В обгурнтування своїх вимог покликається на те, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить йому на праві особистої власності згідно свідоцтва про право власності на будинок виданого 02.04.1987 року виконкомом Пустомитівської ради народних депутатів. З 1965 року по 2006 р. до дня виходу на пенсію, він працював на ОСОБА_4 автобусному заводі, що розташований в м. Львові, по вул.. Стрийській, 45, електрозварювальником автобусів, тобто протягом 35 років. Звернувшись з заявою до державної нотаріальної контори він дізнався про те, що в реєстрі накладених та знятих арештів на нерухоме майно, Пустомитівської державної нотаріальної контори за 1951-1971 р. на сторінці № 197, є запис за № 48 від 29.06.1971 р. про те, що на будинок в с. Сокільники, вуд. ОСОБА_5, 64 Пустомитівського району Львівської області накладено арешт, сума арешту 700 крб. на вимогу ОСОБА_4 автобусного заводу за № 122 від 21.06.1971 р. Позивач вказує, що під час будівництва вказаного будинку, ним від ОСОБА_4 автобусного заводу було отримано кошти в сумі 700 крб. , які були повернуті, шляхом автоматичного стягнення кожного місяця з заробітної плати частками. Борг погашений повністю, однак на даний час у нього не збереглося жодного документу, який би свідчив про повернення коштів в розмірі 700 крб. На даний момент ОСОБА_4 автобусний завод не функціонує, на його запити дано відповідь про те, що у державному архіві відсутні документи які свідчили про отримання та повернення ним 700 грб. ОСОБА_4 автобусному заводу. Позивач вказує, що факт повернення отриманих коштів свідчить те, що з 1971 року по день виходу на пенсію у 2003 році та на даний часу до нього зі сторони ОСОБА_4 автобусного заводу до нього не предявлялось жодних претензій щодо повернення даних коштів. Наявність вказаного арешту позбавляє його права на розпоряджання належною йому власністю.

На підставі наведеного позивачем у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, проте подали суду письмову заяву у якій просять суд розглядати цивільну справу без їй участі, заявлені позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_4 автобусного заводу не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, про причини своеї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відкладення судового розгляду справи до суду від останнього не надходило.

Третя особа : державний нотаріус Пустомитівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак від нього надійшов лист про слухання справи у його відсутності.

У звязку з неявкою відповідачів, згідно ст.197 ЦПК України, судовий розгляд проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їx сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно свідоцтва про право власності на будинок виданого 02.04.1987 року виконкомом Пустомитівської ради народних депутатів, позивачу на праві власності належить житловий будинок в с. Сокільники, вул. Д. Галицького, 64 Пустомитівський район Львівська область.

Судом встановлено, що з 1965 року по 2006 р. до дня виходу на пенсію, позивач ОСОБА_3 працював на ОСОБА_4 автобусному заводі, що розташований в м. Львові, по вул.. Стрийській, 45, електрозварювальником автобусів, тобто протягом 35 років. Працюючи на заводі ОСОБА_3м. на будівництво вказаного житлового будинку отримав позичу у розмірі 700 крб., що позивачем не заперечується.

Із повідомлення ОСОБА_4 державного нотаріального apxiвy № 2545 від 10.12.2015р. вбачається, що в Реєстрі накладених та знятих арештів (заборон) (Бібрської) Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області за 1951 - 1971 роки» на сторінці №197 є запис: пор. №48; дата запису 29.06.1977; сторінка у збірнику накладених apeштів 11977; прізвище, ім'я та по батькові особи, на чию будівлю або право забудови накладено арешт (заборону) ОСОБА_3, с. Сокільники; підстави накладення арешту (заборони)- на чию вимогу та на чию користь Повідомлення ОСОБА_4 автобусного заводу від 21.06.1971 року за № 122; сума арешту (заборони) - 700. В «Алфавітній книзі обліку заборон відчуження жилих будинків i арештів, накладених на жилі будинки за 1952-1972 роки» (Бібрської) Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці № 78 є запис: прізвище, ім'я та по батькові (або назва організації) ОСОБА_3; накладено арешт (заборону): за реестром - 48; сторінка у збірнику - 1977.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності cтopiн, сторони та інші особи, які беруть участь у спpaвi, мають piвні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості за ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справi, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих ociб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності, в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести тi обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України, які, крім іншого, передбачають право власника розпоряджатися своїм майном (будинком) на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно довідок державного архіву Львівської області від 07.12.2016 року № 0211/3590, від 06.12.2016 року №638/0135 та № 868/01-22 від 27.12.2016 року, № 2564/У-2 та 1750/01-36 від 06.12.2016 року в особових рахунках нарахування заробітної плати гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 1970 по 1980 р.р. жодних відомостей про отримання та погашення кредиту в розмірі 700 крб. не зазначено. Жодних доказів чи обставин наявності на даний час боргу позивача перед ОСОБА_4 автобусним заводом яка стала підставою для внесення заборони судом не встановлено, а відповідачем ВАТ «ОСОБА_4 автобусний завод» в силу вимог ст. 10,60 ЦПК України не доведено,

Аналіз змісту вказаних правових норм в сукупності зі встановленими вище обставинами свідчить про те, що обтяження майна позивача, на теперішній час не обґрунтовано порушує право позивача на володіння, розпоряджання своєю власністю, що є недопустимим. А тому, порушені права позивач підлягають захисту та відновленню шляхом скасування обтяження на вказане нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є визнання права. П. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно свідоцтва про право власності на будинок виданого 02.04.1987 року виконкомом Пустомитівської ради народних депутатів, позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок в с. Сокільники, вул. Д. Галицького, 64 Пустомитівський район Львівська область. Жодних доказів чи обставин порушення чи невизнання його майнових прав на вказане майно суду не представлено, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок в с. Сокільники, вул. Д. Галицького, 64 Пустомитівський район Львівська область, суд розцінює як безпідставні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підялають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 -61, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, 209, 212 215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати арешт (заборону) з житлового будинку по вул. Д. Галицького, 64, с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, що стало підставою для внесення запису до «Реєстру накладених та знятих арештів (заборон) Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 р.р.», на сторінці 197, № 48 від 29.06.1971 року№ 47 від 11.05.1963 р.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_1