Справа № 163/1843/17
Провадження № 2/163/341/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

03 жовтня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Голядинець О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Такі вимоги позивач обґрунтувала тим, що 16.05.2013 року з відповідачем вона зареєструвала шлюб, однак після одруження вони спільно прожили лише один місяць. 17.07.2013 року позивач народила сина ОСОБА_4, якого з пологового будинку відповідач не забирав та не бачив від дня його народження. Після виповнення дитині одного року, за ініціативою позивача шлюб з відповідачем в судовому порядку було розірвано. Незважаючи на те, що відповідач проживає в одному й тому ж населеному пункті, що й позивач з дитиною, упродовж останніх чотирьох років будь-якої участі у вихованні та утриманні сина він не приймає, з ним не спілкується, у дитячому садку його не відвідує, не проявляє щонайменшої батьківської турботи та жодного разу не цікавився його життям, тим самим проявляючи байдужість до долі дитини. Сам же відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та притягувався до відповідальності за вживання наркотичних засобів. З січня 2015 року позивач почала проживати у цивільному шлюбі з ОСОБА_5, з яким 10.07.2015 року офіційно зареєструвала шлюб. Чоловік позивача турбується та дбає про її сина і відноситься до нього, як до рідного, а дитина називає його «татом». Викладені обставини позивач вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з вище наведених підстав та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив та будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду справи не подав.

Представник органу опіки та піклування Любомльської районної державної адміністрації Волинської області в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову ОСОБА_1 та пояснила, що з метою надання запитуваного судом висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківським прав, орган опіки і піклування намагався звязатися з останнім з метою проведення відповідної бесіди, однак відповідач лише один раз взяв телефонну трубку та з приводу його батьківських прав щодо дитини нічого не відповів. Під час відвідування відповідача за місцем проживання, останнього вдома не було, тому співбесіда була проведена з його матірю, яка підтвердила, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та до її порад не прислуховується. За результатами проведеної бесіди та зясування питання участі відповідача у вихованні та матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина сторін, орган опіки і піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

За викладених обставин, зі згоди позивача, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про підставність позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2013 року, який розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 13.10.2014 року (а.с.8).

Копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №182885, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 25.07.2013 року, стверджено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4, який народився 17.07.2013 року (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають в одному населеному пункті, а саме, в с.Заозерне Любомльського району Волинської області, однак за різними адресами.

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивної сторони, як доброзичлива, ввічлива та неконфліктна особа, приймає активну участь у громадському житті села, користується авторитетом серед односельчан. Дана обставина обєктивно доводиться характеристикою Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області від 30.06.2017 року за №1208 (а.с.19).

Характеристикою цієї ж сільської ради від 30.06.2017 року за №1209 стверджено, що відповідач ОСОБА_3 на території сільської ради зарекомендував себе посередньо, за характером принциповий та конфліктний (а.с.20).

Згідно довідки Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Любомльського і Шацького районів від 13.07.2017 року №25/17, позивач ОСОБА_1 працює у фельдшерсько-акушерському пункті с.Заозерне на посаді завідувача з 02.03.2015 року по даний час (а.с.10).

03.11.2014 року Любомльським районним судом Волинської області прийнято рішення про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 50,00 грн. щомісяця, починаючи з 22.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15).

Копією довідки відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції від 17.09.2015 року №543 стверджено, що за виконавчим листом, виданим на підставі вказаного рішення Любомльського районного суду Волинської області, відповідач аліменти не сплачував (а.с.9).

З копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шацького районного управління юстиції Волинської області 10.07.2015 року, вбачається, що 10.07.2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 (а.с.12).

У звязку з укладенням цього шлюбу, 17.09.2015 року позивач відмовилась від стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, про що свідчить копія постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції від 23.09.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачеві (а.с.17).

Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області від 21.07.2017 року №1366, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та іншими членами її сімї, до якої входить також чоловік - ОСОБА_5 (а.с.21).

З довідки Заозернянського дошкільного навчального закладу Згоранської сільської ради від 30.06.2017 року також встановлено, що малолітній ОСОБА_4 відвідує зазначений дошкільний навчальний заклад, куди його приводять та забирають позивач та її чоловік ОСОБА_5, якого дитина називає «татом» (а.с.11).

Характеристикою Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області від 30.06.2017 року за №1209 стверджено, що відповідач у вихованні сина участі не приймає (а.с.20).

З копії акту обстеження умов проживання сімї відповідача від 06.09.2017 року встановлено, що мати останнього ОСОБА_6 повідомила комісії органу опіки і піклування Любомльської райдержадміністрації, що відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та про сина не турбується (а.с.43).

Допитані в якості свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що відповідач від дня народження сина ОСОБА_10 ніякої участі у його вихованні та утриманні не приймає, його долею не цікавиться, ніякого інтересу до нього не проявляє та на даний час зловживає спиртними напоями. Нині дитина рахує своїм батьком другого чоловіка позивача ОСОБА_5, який про дитину турбується, дбає, заводить та забирає з дитячого садка, а дитина має останнього за батька. Свідок ОСОБА_7, яка доводиться позивачу матірю, окрім цього, показала, що після народження ОСОБА_4, вона особисто допомагала позивачу його доглядати, а відповідач бачив дитину лише один або два рази, незважаючи на те, що проживає в одному селі.

Ігнорування відповідачем судових викликів у попереднє судове засідання та на судовий розгляд справи, суд розцінює не інакше, як прояв байдужості до малолітнього сина, його стану здоровя, виховання, матеріального забезпечення та духовного розвитку, а також погодження з доводами позивача, викладеними у позовній заяві.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей..., зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Згідно п.2 ч.1, ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Зібраними та дослідженими у справі доказами обєктивно стверджується, що відповідач ОСОБА_3 не здійснює батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не виявляє будь-якого інтересу до нього та взагалі від нього самоусунувся.

Такі висновки суду також узгоджуються з висновком органу опіки та піклування Любомльської районної державної адміністрації Волинської області від 02.10.2017 року №1617/42/2-14, з якого слідує, що відповідач фактично ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню сина, не проявляє відносно нього належної турботи, що є порушенням ч.2, ч.5 ст.150 та ст.180 СК України, тому орган опіки і піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, оскільки це відповідає інтересам самої дитини (а.с.40-41).

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів, по справі встановлено, що відповідач, в порушення вимог ст.150 СК України, вихованням неповнолітнього сина ОСОБА_10 не займається, про його фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, з ним не спілкується, про стан здоровя не дбає, батьківських обовязків взагалі не виконує, що у своїй сукупності є неприпустимим та дає суду підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволенню позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, ст.ст.212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати по справі в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любомльський районний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2017 року.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук