25 вересня 2017 року
Провадження №2/638/4876/17
У Х В А Л А

Іменем України

«25» вересня 2017 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» про визнання правочину дійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся 22.09.2017 р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», в якому просить встановити (визнати) правочин, щодо переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 р. у сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-006-000235867 від 10.05.2016 року» на рахунок №2302, що належить ОСОБА_1 дійсним.

В провадження судді Штих Т.В. вказаний позов надійшов 25.09.2017р.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановлено, що даний позов не підлягає розгляду в суді у порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів позову вбачається, що 23.05.2016 р. Правління НБУ прийняло рішення №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних». ОСОБА_2 України 12.07.2016р. за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №124-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноважену особу Фонду (термін ліквідації банку 13.07.2016р.- 12.07.2018р.).

Позивач зазначає, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 про нікчемність переказу (транзакція) коштів, який здійснено ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» є незаконним.

Таким чином, на момент звернення позивача з вказаним позовом до суду ПАТ «Банк Михайлівський» знаходиться в процедурі ліквідації, у зв'язку з визнанням його неплатоспроможним.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 ГПК України, можна дійти висновку, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) та у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року (справа №21-286а16), під час розгляду якої Верховний Суд України дійшов висновку, що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Отже, з урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а її належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, суддя, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, відмовляє у відкритті провадження у справі у звязку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» про визнання правочину дійсним - відмовити.

Розяснити позивачу право на звернення до Господарського суду, в порядку який передбачено ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали та матеріали позовної заяви направити позивачу.

Суддя Дзержинського

районного суду м. Харкова Т.В. Штих