Провадження № 2/641/2163/2017 Справа № 641/6299/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

при секретарі - Ягодіної М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Хліб Україна» Дочірне підприємство «Харківський державний комбінат хлібопродуктів №2» про визнання права власності за набувальною давністю , -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить визнати право власності за кімнатою та ? місць спільного користування в квартирі АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що мати позивача ОСОБА_2 працювала у відповідача з 24.12.1954 року по 12.11.1962 року . 01.05.1959 року ,як співробітник підприємства вона отримала відомчу кімнату та ? місць спільного користування у квартирі АДРЕСА_2 для проживання, де 28.09.1959 року була зареєстрована . 18.11.2016 року ОСОБА_2 померла . Після її смерті стало відомо , що ордер на кімнату та ? частину місць спільного користування , матері позивача не зберігся через недбале ставлення до своїх обов,язків посадових осіб відповідача ,на яких було покладено обов,язки по видачі на заселення користування кімнатою. Строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року , тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю , зараховується лише строк з січня 2001 року. Разом із тим , якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати , то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Позивач добросовісно, безперервно володіє з 18.11.2016 року по сьогодні спірним майном , тому набув право власності на майно , згідно набувальною давністю, яка становить більше 10 років. З моменту народження і по сьогодні , позивач мешкає в спірній кімнаті , виконує всі покладені на наймача обов,язки .

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з,явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за наявними у справі документами.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що будинок №15 по вул.. Енергетичній у м. Харкові обліковується на балансі ДП ДАК «Хліб України» «Харківський державний комбінат хлібопродуктів №2».

Відповідно до довідки ДП ДАК «Хліб України» «Харківський державний комбінат хлібопродуктів №2» від 30.06.2017 року за №17, в однокімнатній квартирі №3 , площею 13,6 кв.м. , по вул.. Енергетичній , 15 в м. Харкові , зареєстровані ОСОБА_2 (уповноважений власник) померла, син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - сусід, та ОСОБА_4 сусідка.

Згідно копії паспорта серії МК 946857 , виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області , 10 вересня 1998 року , мати позивача ОСОБА_2 зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.09.1959 року.

18 листопада 2016 року ОСОБА_2 померла.

Як вбачається з копії квитанції ТОВ «Харквгаззбут» , споживачем за спожитий газ значиться ОСОБА_2

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 з 24.12.1954 року по 12.11.1962 року працювала на «Харківському млинкрупзавод №2».

Як вбачається з листа Харківської міської ради від 25.03.2013 року за №08-07/1394/2-13, ОСОБА_2 сім,єю дві особи (вона ,син) перебували на обліку громадян , потребуючих поліпшення житлових умов у м. Харкові , за загальною чергою з 10.01.1980 року. ОСОБА_2 з сином мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де займає одну кімнату житловою площею 14,04 кв.м. у комунальній квартирі.

Згідно відповіді ДП ДАК «Хліб України» «Харківський державний комбінат хлібопродуктів №2» від 30.06.2017 року за №18 , документи про виділ відомчого житла за адресою: АДРЕСА_3 , колишньої робітниці комбінату ОСОБА_2 не збереглися.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідності до частини 1 статті 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Стаття 344 ЦК України передбачає такі правила набуття права власності за набувальною власністю.

1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 9, 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку дії договору не пред,явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п,ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Таким чином, в розумінні ст. 344 ЦК України, позивач ОСОБА_1 не є добросовісним володільцем спірного житла , оскільки при вселенні до кімнати він знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності.

Крім того, у п. 11 вказаної постанови Пленуму вказано, що виходячи з положень ст.ст. 335, 344 ЦК України , встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Як зазначив позивач, його мати ОСОБА_2 отримала відомчу кімнату та ? місць спільного користування у квартирі АДРЕСА_2 для проживання,як працюючий робітник у ДП ДАК «Хліб України» «Харківський державний комбінат хлібопродуктів №2».

Однак ,позивач не надав доказів щодо власника майна , що в контексті наведеної норми ст. 344 ЦК України має значення для з,ясування наявності підстав для набуття ним права власності за набувальною власністю.

Крім того , позивачем та його представником не заявлялися клопотання про витребування доказів про власника майна .

З огляду на вищевикладене , суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову за його недоведеністю.

Між тим, відмова в задоволенні позову у зв,язку з недоведеністю позовних вимог не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом до власника спірного майна , а за відсутності власника до відповідної територіальної громади , надавши докази , або заявивши клопотання про їх витребування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Мотивоване рішення виготовлено 06 жовтня 2017 року .

Суддя: ОСОБА_5