УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_5, ОСОБА_6, начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Ніколаєва Сергія Вікторовича, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві).

На обґрунтування вимог скарги заявник посилався на те, що 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання заочного рішення цього ж суду від 24 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_9, починаючи з 03 лютого 2009 року в розмірі ј частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявник зазначав, що державні виконавці при вчиненні виконавчих дії допустили бездіяльність, яка виявилась в тому, що йому, як стороні виконавчого провадження, а саме боржнику, не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, не встановлено наявність у нього майна, доходів, а також не вчинено інших дій, спрямованих на ефективне виконання судового рішення щодо стягнення з боржника аліментів, зокрема накладення арешту на майно останнього, оголошення боржника та майна у розшук, у зв'язку із чим йому, як боржнику, була неправильно нарахована заборгованість по аліментах, що стало підставою для звернення стягувача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав на підставі ухилення від виконання аліментних зобов'язань щодо дитини, стягнення пені нарахованої на підставі невірного розрахунку.

Зважаючи на вищевикладене, а також посилаючись на те, що з боку начальника виконавчої служби протягом тривалого часу був відсутній контроль щодо ефективності дій державних виконавців, в провадженні яких перебувало це виконавче провадження, необхідних для швидкого виконання судового рішення, у зв'язку із чим рішення суду тривалий час не виконувалось, ОСОБА_4 просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні скарги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що 25 червня 2011 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Омельченко В.В. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2011 року, копія якої цього ж дня була направлена боржнику (а. с. 34, 35, т. 1), а також врахувавши здійснення державним виконавцем Дегтярьовою Ю.С. викликів боржника ОСОБА_4 до виконавчої служби, на які останній не з'явився, та здійснення державним виконавцем Петровою А.І. перерахунку заборгованості по аліментах відповідно до отриманих від заявника ОСОБА_4 документів про місце роботи та про розмір заробітної плати з 2009 по 2012 роки, суди дійшли обґрунтованого висновку, що державні виконавці Дегтярьова Ю.С., Петрова А.І. та начальник ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Ніколаєва С.В. діяли відповідно до вимог закону і в межах своїх повноважень, у зв'язку із чим права та свободи заявника порушені не були, а тому відсутні правові підстави для задоволення його скарги.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська