Справа № 128/3828/16-ц Провадження № 22-ц/772/2554/2017Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 53 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження додаткового рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про стягнення витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката, стягнення інфляційних коштів, стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про стягнення витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката, стягнення інфляційних коштів, стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 червня 2017 року ухваленим у вказаній цивільній справі стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь держави судовій збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись із додатковим рішення позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема просить його скасувати посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказав, що він являється інвалідом другої групи та відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 4 частини 1). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомлення сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

В абзаці 4 пункту 12 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судом під час ухвалення рішення не вирішувалось питання про розподіл судових витрат, позивачем при зверненні до суду судовий збір за заявленими позовними вимогами не сплачено та не наведено достатніх доказів, як підстав звільнення його від сплати судового збору, не зазначено на підставі якої частини, пункту, статті 5 Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору, заяви про звільнення від сплати судового збору не подано.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь відповідача, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_2 в позовній заяві вказував на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції в порушення правил ч.4 ст. 10 ЦПК України ні перед відкриттям провадження у справі ні під час розгляду справи не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин щодо підстав звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно копії довідки Вінницької міжрайонної МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА №581694 від 21.02.2017 року (а.с.125), оригінал якої було оглянуто колегією суддів в судовому засіданні, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи загального захворювання.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

За таких обставин додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави залишатись в силі не може та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 червня 2017 року скасувати.

В ухваленні додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп. відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.