Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/1845/16 Головуючий у 1 інстанції:Носик М.А.
№ провадження 22-ц/778/2841/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», про стягнення заробітної плати за роботу в надурочний час, святкові і неробочі дні, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суд з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго», про стягнення заробітної плати за роботу в надурочний час, святкові і неробочі дні, стягнення моральної шкоди.

В позові зазначав, що у період з 07 червня 1994 року по 06 травня 2016 року він працював черговим підстанції «Мала Білозерка» Василівського РЕМ, яке є структурним підрозділом ВАТ «Запоріжжяобленерго», нове найменування якого ПАТ «Запоріжжяобленерго». За час роботи відповідач систематично порушував трудові права позивача щодо отримання заробленої платні за виконання обов'язків чергового підстанції в повному обсязі, як того вимагає трудове законодавство України. Фактичний графік роботи позивача був встановлений 24 години (за мінусом однієї години на обід), через добу, а не так як було визначено графіками чергування, які були затверджені начальником Василівского РЕМ. Є факти, що вказують на роботу ОСОБА_3 в надурочний час, оплата за який не була нарахована та виплачена. Постільки добові чергування ОСОБА_3 припадали на святкові та вихідні дні, то оплата роботи в ці дні не була нарахована та не виплачена. Розрахунок не донарахованої та не виплаченої заробітної плати за роботу у надурочний час, святкові і неробочі дні зроблено за період з січня 2013 року по квітень 2016 року. Загальна сума не донарахованої та не виплаченої заробітної плати за надурочний час і роботу у святкові та вихідні дні складає - 128 126 грн. 98 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Окрім цього, відповідачем спричинена моральна шкода, яка полягає у наступному. На протязі всього часу роботи, відповідач грубо порушував конституційне право позивача на отримання заробітної плати в повному об'ємі, що передбачено ст. 43 Конституції України та трудовим законодавством України. Крім цього, в останні роки праці, ОСОБА_3 половину свого життя проводив на роботі і був позбавлений права на відпочинок. При цьому, належну грошову компенсацію своєї праці в надурочний час та працю у вихідні та святкові дні він не отримував. Більш того, під час добових чергування він переносив незручності, які потім були наслідком поганого самопочуття. В зв'язку з працею на протязі кількох років за графіком (доба праці - на добу відпочинку), позивач втратив спокійний сон, оскільки за таким графіком роботи організм здорової людини не встигає відновитись. На даний час ОСОБА_3 страждає на безсоння і при цьому духовно та фізично страждає. Розмір компенсації моральної шкоди позивач оцінює в 50 000 гривень і вважає, що саме така сума може компенсувати моральну шкоду та витрачена на його психологічне лікування.

Просив суд стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на його користь оплату за роботу у надурочний час, у святкові та неробочі дні у розмірі - 128 126 грн. 98 коп.; стягнути компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі - 50 000 гривень та компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі - 1500 гривень.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що у період з 07 червня 1994 року по 06 травня 2016 року ОСОБА_3 працював електромонтером з обслуговування підстанції «Мала Білозерка» 3-ї групи кваліфікації Василівського РЕМ, яке є структурним підрозділом ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Позивач звільнений 06 травня 2016 року наказом за №1339-к від 05 травня 2016 року за власним бажанням, ст.38 КупАП.

У період з січня 2013 по квітень 2016 року ОСОБА_4 JI. працював на умовах режиму підсумованого обліку робочого часу відповідно до ст.61 КЗпП України.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що його фактичний графік роботи був встановлений 24 години (за мінусом однієї години на обід), через добу, а не так як було визначено графіками чергування, які були затверджені начальником Василівского РЕМ. Тобто він працював в надурочний час, оплата за яку йому не була нарахована та виплачена.

Позивач здійснив розрахунок суми не донарахованої та не виплаченої заробітної плати за надурочний час та роботу у святкові та вихідні дні, яка за період з січня 2013 року по квітень 2016 року складає 128 126 грн. 98 коп.

Відповідачем надано докази з яких вбачається, що відповідно до ст.61 КЗпП України, на підставі наказів ВАТ «Запоріжжяобленерго», після зміни найменування - ПАТ «Запоріжжяобленерго», від 25.09.2012 року № 658-од (зі змінами відповідно до наказу від 31.01.2013 року № 66-од), від 04.12.2013 року № 978-од, від 05.12.2014 року № 672-од, від 18.12.2015 року № 694-од (зі змінами відповідно до наказу від 29.01.2016 року № 51-од), електромонтеру з обслуговування підстанцій Василівського РЕМ ОСОБА_3JI. встановлено режим підсумовагого обліку робочого часу з обліковим періодом 1 рік.

Згідно з п.6 «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2006 року №138 (надалі - Методичні рекомендації) обліковий період установлюється в колективному договорі підприємства. Він охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

Відповідно до п.5.2 Колективного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2013 рік роботодавець зобов'язаний встановити підсумований облік робочого часу на окремих видах робіт, де за умовами роботи не може бути додержана встановлена щоденна або щотижнева тривалість робочого часу (для оперативного персоналу та персоналу сторожової охорони (іншому персоналу по необхідності) з наступною розробкою графіку виходу на роботу по ділянках, з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період (рік) не перевищувала нормального числа робочих годин. Ці графіки мають силу наказу.

Згідно з п 4.4.1. Колективного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014-2016 роки, на підсумований облік робочого часу у Товаристві запроваджується наказом Генерального директор і за погодженням з Головою профспілкового комітету підприємства. Тривалість облікового періоду визначається вищезазначеними розпорядчими документами та дорівнює 1 (одному) року.

Відповідно до п.10 Методичних рекомендацій, що кореспондується з ч.3 ст.106 КЗпП України, при підсумованому обліку робочого часу надурочним вважається та підлягає оплаті час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період.

Час, відпрацьований понад нормальну тривалість робочого часу, згідно з Методичними рекомендаціями, визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом роботи згідно з табелем обліку робочого часу та нормою тривалості робочого часу за обліковий період. Кількість додаткових вільних від роботи днів визначається шляхом ділення часу, відпрацьованого понад норму тривалості робочого часу, на нормальну тривалість робочого дня.

Норма тривалості робочого часу згідно з наказами ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 25.09.2012 року № 658-од., 31.01.2013 року №66-од, від 04.12.2013 року №978-од, від 25.11.2014 року №649-од, від 21.10.2015 року № 549-од (зі змінами відповідно до наказу від 17.03.2016 № 128-од), становить: за 2013 рік - 2002 год. на рік, за 2014 рік - 2002 год. на рік, за 2015 рік - 2003 год. на рік, за 2016 рік -2002 год.

Згідно з табелями обліку робочого часу ОСОБА_3 відпрацьовано електромонтером з обслуговування підстанції Василівського РЕМ: за 2013 рік 1024.5 год., за 2014 рік - 1173 год., за 2015 рік - 1120 год., за 2016 рік- 301 год.

Отже судом першої інстанції зроблений вірний висновок про те, що протягом оскаржуваного періоду у ОСОБА_3 не було відпрацьованого надурочного часу (понад норму тривалості робочого часу за обліковий період).

Відповідно до ст.69 КЗпП України на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов'язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.6, п.11 Методичних рекомендацій, у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві.

Робота ОСОБА_3 у святкові і неробочі дні за графіками включена у норму робочого часу за обліковий період і оплачена йому ПАТ «Запоріжжяобленерго» за правилами ст.107 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Також згідно ст.94 КЗпП України, яка узгоджується з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки).

За виконану роботу (протягом робочого часу) ОСОБА_3 виплачувалась основна заробітна плата. Під час чергування на дому позивач ніякої роботи, визначеної трудовим договором, не виконував, внутрішньому трудовому розпорядку ПАТ «Запоріжжяобленерго» не підпорядковувався.

У разі виклику працівника на роботу під час чергування на дому для виконання аварійних і термінових робіт (проведення включень та переключень, ремонтні та аварійні роботи тощо) виконана ним робота оплачувалась ОСОБА_3 із розрахунку за кожну годину роботи як за 1 (одну) годину нормального робочого часу. А час чергування на дому, протягом якого позивач не виконував ніякої роботи, додатково компенсувався позивачу підприємством із розрахунку за кожну годину чергування як за чверть години нормального робочого часу (п.5.14.2 Колективного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2013 рік).

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку , що позивач у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів коли саме, в який день (дні), місяць (місяці), рік (роки), під час роботи в ПАТ «Запоріжжяобленерго», він залучався до виконання надурочних робіт, робіт у вихідні, святкові та не робочі дні.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на заяви графіки чергування за 2013-2016 роки являються необґрунтованого, оскільки вони не є належним доказом, постільки складені не належним чином. Графіки роботи у Василівському РЕМ розробляв головний інженер. Надані позивачем графіки складені майстром, розділи заповнені у рукописній формі. Їх зміст не відповідає змісту табелів обліку робочого часу за досліджуваний період.

Посилання скарги на розрахунок заборгованості за роботу у надурочний час, у святкові і неробочі дні, являються також безпідставними , оскільки як пояснив ОСОБА_3, він виконаний знайомим бухгалтером, який не є працівником ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, не є працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго». Про режим та графік роботи на підприємстві їм відомо лише зі слів ОСОБА_3

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: