печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Павленко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2

представника відповідача Головного управління Національної гвардії України Райчука О.С.,

представника відповідача Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ) Северина Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави в особі Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ), Головного управління Національної гвардії України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави в особі Північного Київського територіального управління Національної гвардії України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2001 р. перебуває на квартирному обліку як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 (с. Нові Петрівці) разом із членами своєї сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З 25.05.2009 р. по 29.09.2011 р. (дата звільнення в запас) ОСОБА_3 разом із членами сім`ї перебував на обліку як військовослужбовець, що потребує поліпшення житлових умов, при військовій частині НОМЕР_1 (м. Київ). Листом Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України від 31.01.2014 р. № 17/95 позивача ОСОБА_3 повідомлено, що рішенням житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України (протокол № 1 від 30.01.2014 р.) його та членів його сім`ї знято з квартирного обліку як осіб, що забезпечені жилою площею, вищою за встановлені для міст Києва та Новоград-Волинського рівні середньої забезпеченості, і які не потребують поліпшення житлових умов.

В основу вказаного рішення покладена та обставина, що позивач разом з родиною у 1994 році від Збройних Сил України отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , приватизували її на 4-х членів сім`ї. Вказане рішення позивач вважає незаконним, оскільки під час його прийняття було застосовано положенням абзацу четвертого п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону від 11.06.2009 р. № 1510-VI, що була чинна на день ухвалення рішення (на 2014 р.) та передбачала надання жилих приміщень військовослужбовцям, котрі мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Вважає, що вказана норма не підлягає застосуванню, оскільки рішення про взяття позивача на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, прийняте на підставі положення абзацу другого п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону України від 20.12.1991 р. № 2011 -XII, що була чинна на день ухвалення рішення (на 2001 р.), котра не передбачала таких положень.

Тому, позивач просив суд рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України (протокол № 1 від 30.01.2014 р.) про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов скасувати, зобов`язати Північне територіальне командування Національної гвардії України поновити ОСОБА_3 та членів його сім`ї на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, пред`явивши позовні вимоги до Держави в особі Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ), Головного управління Національної гвардії України та просив:

- рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України (протокол № 1 від 30.01.2014 р.) про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, визнати незаконним;

- рішення центральної житлово-побутової комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України про затвердження рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України, протокол № 1 від 30.01.2014 р. (витяг з протоколу № 9 від 03.07.2014 p.), визнати незаконним;

- зобов`язати Державу в особі Північного київського територіального управління Національної гвардії України (військова частина 3001, м. Київ) поновити ОСОБА_3 та членів його сім`ї, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, як таких, що перебувають на обліку з 2001 року з правом першочергового забезпечення жилою площею шляхом внесення даних: ОСОБА_3 та членів його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 до Книги обліку осіб, що перебувають на черзі для одержання житлового приміщення при військовій частині НОМЕР_1 , м. Київ із зазначенням у стовпці № 7 Книги: 27.06.2001 р. протокол засідання житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_2 внутрішніх військ МВС України № 34; шляхом внесення даних ОСОБА_3 до Списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень із зазначенням дати взяття виникнення такого права 27.06.2001 р. (т. 1 а.с. 144-152).

Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року за клопотанням позивача залучено як співвідповідача у справі Головне управління Національної гвардії України (т. 1 а.с. 152, 159-160).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представники відповідачів Головного управління Національної гвардії України Райчук О.С., представник відповідача Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ) Вакаров В.В. позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (т. 1 а.с. 171-174, т. 2 а.с. 1-6). Зазначили, що рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України (протокол № 1 від 30.01.2014 р.) та рішення центральної житлово-побутової комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, прийняте правомірно, в межах їх компетенції, оскільки позивач разом з членами своєї сім`ї неправомірно був поставлений на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, так як ними раніше було отримано житло в м. Новоград-Волинський та використане право на приватизацію житла.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до протоколу № 39 від 27 червня 2001 року позивача ОСОБА_3 разом з членами його сім`ї зараховано на квартирний облік першочерговиків військової частини НОМЕР_2 (т.1 а.с. 56).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону України від 20.12.1991 р. № 2011 -XII, що була чинна на день ухвалення рішення про постановлення позивача на квартирний облік військової частини НОМЕР_2 (на 2001 р.) військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону України від 20.12.1991 р. № 2011 -XII, що була чинна на день ухвалення рішення про постановлення позивача на квартирний облік військової частини НОМЕР_2 (на 2001 р.) не передбачала положень щодо надання житла військовослужбовцям один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Разом з тим, 30 січня 2014 року на засіданні житлово-побутової комісії управління Північного територіального командування внутрішніх військ МВС України (протокол № 1), за результатами розгляду матеріалів квартирної справи підполковника запасу ОСОБА_3 виявлено, що вказаний офіцер безпідставно поставлений на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 (протокол від 27.06.2001р. № 39), оскільки останній разом з родиною у 1994 році від Збройних Сил України отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та згодом використавши своє право на приватизацію, приватизував її на 4-х членів сім`ї. Таким чином, право на отримання житла відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» реалізоване позивачем та членами його родини, у зв`язку з чим прийнято рішення про зняття вказаних осіб з квартирного обліку при Управління Північного територіального командування ВВ МВС України та зняття з місця реєстрації (т. 1 а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час прийняття рішення про зняття з квартирного обліку позивача та членів його сім`ї (30 січня 2014 року) та котра діє на даний час, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно з п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Аналогічна норма закріплена у п. 1.4 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2007 року № 278 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2007 року за № 942/14209 (у редакції, чинній станом на 30 січня 2014 року), забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб житла, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Водночас, на час постановлення позивача на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 (на 2001 р.) діяли та діють на сьогодні Житловий кодекс Української РСР та Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі Правила), котрими було врегульоване питання щодо постановлення громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік та порядок надання їм жилих приміщень.

Зокрема, відповідно до ст. 34 Житлового кодексу Української РСР та п. 13 вказаних Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї.

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Тими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до інвалідів війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.

Отже, позивач та члени його сім`ї відповідно до наведених положень не були особами, що потребували поліпшення житлових умов, оскільки ОСОБА_3 з родиною у 1994 році від Збройних Сил України отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , приватизували її на 4-х членів сім`ї (т. 1 а.с. 7-9).

При цьому, для м. Новоград-Волинського встановлено рівень середньої забезпеченості жилою площею 7,3 кв.м., а потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижче мінімального розміру 6 кв.м. на кожного члена сім`ї (а.с. 120).

У даному випадку кожен член сім`ї ОСОБА_3 забезпечений житловою площею більше мінімальної для м. Новоград-Волинського, а саме 10,2 кв.м. на одну особу.

Відповідно до п. 1, 5 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР та пп. 1, 5 п. 26 Правил громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; а також подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Згідно з п. 27 громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необгрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку) (п. 27 Правил).

Таким чином, враховуючи, що на час постановлення на квартирний облік 25 січня 2008 року позивача ОСОБА_3 разом з членами його сім`ї неправомірно було зараховано на квартирний облік військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 72), оскільки ними була приватизована квартира в АДРЕСА_2 , то з урахуванням наведених положень Правил та ст. 40 Житлового кодексу Української РСР житлово-побутова комісія управління Північного територіального командування внутрішніх військ МВС України вправі була прийняти рішення, оформлене протоколом № 1 від 30 січня 2014 року про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку (т. 1 а.с. 106-108) як поставлених на нього неправомірно.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними: рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України (протокол № 1 від 30.01.2014 р.) про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов; рішення центральної житлово-побутової комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України про затвердження рішення житлово-побутової комісії управління Північного територіального управління внутрішніх військ МВС України, протокол № 1 від 30.01.2014 р. (витяг з протоколу № 9 від 03.07.2014 p.) та як наслідок про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Держави в особі Північного київського територіального управління Національної гвардії України (військова частина 3001, м. Київ) поновити ОСОБА_3 та членів його сім`ї, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, як таких, що перебувають на обліку з 2001 року з правом першочергового забезпечення жилою площею шляхом внесення даних: ОСОБА_3 та членів його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 до Книги обліку осіб, що перебувають на черзі для одержання житлового приміщення при військовій частині НОМЕР_1 , м. Київ із зазначенням у стовпці № 7 Книги: 27.06.2001 р. протокол засідання житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_2 внутрішніх військ МВС України № 34; шляхом внесення даних ОСОБА_3 до Списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень із зазначенням дати взяття виникнення такого права 27.06.2001 р., оскільки вказані рішення житловими комісіями прийняті правомірно та в межах їх компетенції.

Вказані обставини також встановлені постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 грудня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від та ухвалою Вищого адміністративного суду України від (т. 1 а.с. 188-199)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 12 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час прийняття рішення про зняття з квартирного обліку позивача та членів його сім`ї (30 січня 2014 року), котра передбачає надання військовослужбовцям жилих приміщень військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, і лише один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, на котру посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог як неправильне застосування положень Закону до його ситуації про зняття з квартирного обліку, - лише конкретизує наявні положення Житлового кодексу Української РСР та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР після 11 червня 2009 року, та не суперечить ним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 34, 40 ЖК Української РСР, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 та ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Держави в особі Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ), Головного управління Національної гвардії України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин