Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП.

В обгрунтування позову покликається на те, що 30 березня 2016 року в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області сталася ДТП за участі автомобіля марки "ВАЗ 2106" д.н. НОМЕР_5 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1, що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6.

Згідно спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - "Європротокол" від 30 березня 2016 року винним в даній ДТП є ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застраховано згідно страхового поліса АЕ/6527794 в ПАТ "НАСК "Оранта", згідно умов якого встановлено франшизу в розмірі 510 грн.

У відповідності до вимог ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховику надано повідомлення про страховий випадок з необхідним комплектом документів та відповідно до вимог ст.35 Закону письмову заяву про виплату страхового відшкодування.

ПАТ "НАСК "Оранта" нараховано йому суму страхового відшкодування в розмірі 6791,44 грн. Однак, в порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону страховик розмір страхового відшкодування з ним не узгодив, проведення незалежної оцінки (експертизи) не здійснив, письмове повідомлення про прийняте рішення не направив.

Не погоджуючись із озвученою в усному порядку сумою нарахованого страховиком відшкодування, він наполягав на проведенні незалежної експертизи. Оскільки, страховик відмовився від її проведення, він вимушений за власні кошти, замовити оцінку в суб'єкта оціночної діяльності, при якій був присутній представник страховика ОСОБА_3 Згідно звіту про оцінку №19/16 від 6.07.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 становить 14589,43 грн. без ПДВ.

Враховуючи розмір франшизи у 510 грн. та здійснену виплату страхового в відшкодування сумі 6 791,44 грн., зобов'язання відповідача ПАТ НАСК "Оранта" по виплаті страхового відшкодування становлять 7287,99 грн.

Оскільки, виплата частини належної суми страхового відшкодування здійснена відповідачем ПАТ "НАСК "Оранта" 8 липня 2016 року в розмірі 6791,44 грн., то з цього моменту нараховується пеня за прострочення виплати суми заборгованості у 7287,99 грн. Враховуючи період заборгованості 147 днів (з 8.07.2016 р. по 01.12.2016 р.) та розмір облікової ставки НБУ 22%, пеня становить 1287,94 грн.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 згідно вимог ст.1194 ЦК України зобов'язаний відшкодувати позивачу суму франшизи у розмірі 510 грн. та збитки, пов'язані із оплатою незалежної оцінки збитку в розмірі 800 грн., а всього 1310 грн.

Крім того, необхідність захисту своїх інтересів у суді змусила його звернутися за юридичною допомогою до спеціаліста, витрати на яку повинні бути стягнуті з обох відповідачів.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 510 грн. та збитки, пов'язані із оплатою незалежної оцінки, у розмірі 800 грн., з ПАТ "НАСК "Оранта" заборгованість по страховому відшкодуванню у розмірі 7287 грн. 99 коп. та 1287 грн. 94 коп. пені, всього 8575 грн. 93 коп., а також стягнути з відповідачів на його користь, сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3300 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2017 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається, на незаконність рішення суду в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводить, що суд не навів жодних мотивів, які б давали підстави відступити від вимог п.12.1 ст. 12 та п.36.6 ст.36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України.

Стверджує, що висновок суду про те огляд пошкодженого автомобіля та його оцінка експертом за клопотанням позивача проводилась за відсутності представника страхової компанії не відповідає обставинам справи, оскільки під час проведення оцінювачем ОСОБА_4 огляду пошкоджень автомобіля був присутній представник ПАТ "НАСК "Оранта" Вертилецький О.М., про що свідчить його підпис у протоколі огляду автомобіля.

Вважає, що дослідження №ВК6133АА-3 від 5 травня 2016 року є недопустимим доказом, який суперечить вимогам ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", а саме в ньому відсутня інформація про особу, яка його виконала, чи є виконавець спеціалістом-оцінювачем із діючим кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача та суб'єктом оціночної діяльності із діючим сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Згідно п.36.2 ст.36 Закону України страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Судом встановлено, що 30 березня 2016 року в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області сталася ДТП за участі автомобіля марки "ВАЗ 2106" д.н. НОМЕР_5 під керуванням відповідача ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована згідно страхового поліса АЕ/6527794 в ПАТ "НАСК "Оранта", згідно умов якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну встановлено 100000 грн., розмір франшизи становить 510 грн.

Згідно спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30 березня 2016 року водій ОСОБА_2 визнав свою вину в скоєнні даної ДТП.

31 березня 2016 року страховиком проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки "ЗАЗ 110307" д.н. НОМЕР_2 та в присутності позивача складено відповідний протокол, який останнім підписано без жодних зауважень.

5 травня 2016 року ТОВ "Гарант-АСІСТАНС" здійснено автотоварознавче дослідження №ВК6133АА-3, згідно якого розмір матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 7301 грн. 44 коп.

9 червня 2016 року страховиком перерахована на користь позивача страхове відшкодування, розмір якого за мінусом франшизи склав 6791 грн. 44 коп.

Таким чином, страховиком в передбачені законом строки проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, оцінку завданого збитку та виплату страхового відшкодування.

Не погодившись із визначеною ПАТ "НАСК "Оранта" сумою страхового відшкодування позивач замовив оцінку матеріального збитку у суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 та здійснив оплату його послуг в розмірі 800 грн., що підтверджується квитанцією від 7.07.2016 року.

7 червня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача та 6 липня 2016 року складено звіт №19/16 про визначення вартості матеріального збитку станом на 7 червня 2016 року, згідно з яким збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_3 становить 14589,43 грн. без ПДВ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звіт про оцінку, виконаний на замовлення позивача через три місяці після ДТП та через місяць після отримання страхового відшкодування із застосуванням цін на матеріали та роботу станом момент його виконання не може свідчити про спричинення позивачу матеріальної шкоди у розмірі більшому ніж йому було відшкодовано страховиком.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з ПАТ "НАСК "Оранта" заборгованості по страховому відшкодуванню та пені, а з ОСОБА_2 збитків, пов'язаних з оплатою незалежної оцінки, у розмірі 800 грн.

Відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Для визначення розміру збитків страховою компанією залучено ТОВ «Гарант-Асістанс», яке згідно Державного реєстру, доступ до якого є публічним, є суб'єктом оціночної діяльності, а тому безпідставними є покликання апеляційної скарги про неналежність, як доказу автотоварознавчого дослідження №ВК6133АА-3.

Разом з тим, згідно з п. 12.1.ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п.36.6. ст.36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, ухвалюючи рішення судом вказаних правових норм враховано не було та відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення франшизи, не навівши при цьому в рішенні мотивів, з яких він виходив, відмовляючи в позові в цій частині.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди лише 510 грн. франшизи.

Відповідно до ч.1,5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.

Встановлено, що 14 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом Поліщуком Д.М. було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 22 березня 2017 року позивачем було сплачено адвокату Поліщуку Д.В. 3300 грн. за надання правової допомоги.

Крім цього, позивачем понесені витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1157,52грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_2, з нього підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 264,98 грн. ( 8575.93 + 1310 = 9885.93; 1310 х 100 : 9885.93 = 15,27%; 551,2 + 606,32+3300 = 4457.52 х 15,27% = 680.66грн.-сума, яка б підлягала б стягненню із ОСОБА_2 у разі повного задоволення до нього вимог; 510х100:1310=38,93% ; 680.66х38,93%)

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 318, 325 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, п. 12.1.ст. 12, п.36.6. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2017 року в частині позовних вимог про стягнення шкоди із ОСОБА_2 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в сумі 510 (п'ятсот десять) грн. та судові витрати в розмірі 264 (двісті шістдесят чотири) грн.98 коп., всього 774,98грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.