Провадження номер 2/741/522/17
Єдиний унікальний номер 741/1249/17
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_2, подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 12 березня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Позивач спадщину після смерті батька прийняв на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час його смерті проживав разом зі спадкодавцем по вул. Шкільна, 2, у с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, оскільки батько в силу віку та хвороби потребував постійного стороннього догляду. Позивач не має змоги оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай). Нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та у звязку з тим, що позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після його смерті, а також у зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай). Саме тому представник позивача й звернувся до суду та просив судовим рішенням установити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час його смерті та визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території колишньої Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що його батько ОСОБА_2 мав поважний вік, хворів, потребував постійного стороннього догляду, тому позивач переїхав на постійне проживання до будинку батька в с. Володькова Дівиця по вул. Шкільна, 2, та проживав з батьком до його смерті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позов з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила справу розглянути у відсутність представника відповідача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання, що він є сусідом позивача. Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_2 постійно на час смерті батька ОСОБА_5 проживав разом з батьком, оскільки останній потребував постійного стороннього догляду в силу віку та хвороби.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0098935 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева, розташованих на території Володьководівицької сільської ради Носівського району. Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 80372 грн. 53 коп., що підтверджується копією повідомлення відділу у ОСОБА_4 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №31-25-0.32-291/112-17 від 26.07.2017 (а. с. 7).

12 березня 2010 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 23). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

Позивачі ОСОБА_5 є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у звязку з тим, що позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини, а також у звязку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0098935, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса ОСОБА_4 районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1294/02-31 від 07.08.2017 р. (а. с. 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт того, що ОСОБА_2 постійно на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитаних у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати свої спадкові права.

Установити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини іншим способом неможливо.

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 22). Це говорить про те, що ОСОБА_5 не заявив про відмову від прийняття спадщини.

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2 у частині встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні зясовано, що позивач прийняв спадщину після смерті батька в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, що підтверджується оголошенням в пресі (а. с. 8).

У зв'язку з цим спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, адже видача дубліката, повторного, нового сертифіката на земельну частку (пай) законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача в частині визнання права на земельну частку (пай) також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, ч. 2 ст. 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 12 березня 2010 року, за адресою: вул. Шкільна, 2, с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, на час відкриття спадщини, тобто станом на 12 березня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 12 березня 2010 року, право на земельну частку (пай) вартістю 80372 грн. 53 коп. із земель колишнього КСП ім. Куйбишева розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів, яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0098935, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №509 від 18 вересня 1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий