АПЕЛЯЦІЙНИЙСУДМІСТАКИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Болотова Є.В., Вербової І.М.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна, про визнання заповітів недійсними,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Справа № 757/39709/17-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/10313/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Г.О. Матійчук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. про визнання заповітів недійсними. Накладено арешт та заборону відчуження на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у забезпеченні даного позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову.

В обґрунтування вказав на те, що задовольняючи дану заяву, суд не пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Вважає висновок суду про необхідність забезпечення позову передчасним та непідтвердженим належними та допустимими доказами у справі. Матеріали справи не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову можуть у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Особи, які беруть участь у справі (їх представники) в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності та розглянула справу у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Печерського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., про визнання заповітів недійсними.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, у разі визнання цих заповітів недійсними існує реальна загроза невиконання рішення суду чи утруднення можливості виконання рішення суду у зв'язку із відчуженням вказаних квартир третім особам.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення даного позову та накладено арешт та заборону відчуження на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

Так, відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Порушуючи питання про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, позивачем було зазначено, що спадкодавець хворіла на алкоголізм останні 10 років, а тому не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, включаючи і момент підписання оскаржуваних заповітів щодо спірних квартир. Також він вказав на те, що про існування заповітів йому відомо не було.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову суд встановив, що у даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважав спів мірним вид забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Таким чином, не дивлячись на те, що відповідачі позов не визнають, зазначають, що у суду першої інстанції, на стадії вирішення питання про забезпечення позову, не було підстав вважати, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим чи недоведеним, чи що спір є нереальним, а тому суд законно та обґрунтовано забезпечив позов, наклавши арешт на нерухоме майно, а саме квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, оскільки у випадку їх відчуження відповідачем буде утруднено виконання рішення суду про визнання заповітів недійсними та можуть бути порушеними права та інтереси осіб, які придбають зазначені квартири на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях колегією суддів відхиляється, оскільки стороною відповідача доводів на підтвердження зазначеного в апеляційній скарзі не наведено.

Та обставина, що ухвала про забезпечення позову була постановлена у відсутності відповідача ОСОБА_3 колегією суддів оцінюється критично, оскільки законодавець наділив суд правом розгляду заяв про забезпечення позову без виклику осіб, які беруть участь у справі посилаючись на положення статті 153 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, оскаржувану ухвалу, на думку колегії суддів, постановлено з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

З врахуванням вищевикладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: