справа № 361/915/17
провадження № 2/361/1267/17
16 червня 2017 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
22 грудня 2014 року між ПАТ ОТП Банк і ТОВ ОТП Факторинг Україна уклали договір факторингу за № 22/12/14/1-1, за умовами якого Банк передав, а Фактор прийняв право грошової вимоги до Позичальника, що випливає із умов зазначеного кредитного договору.
У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_4 своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконала, у встановлений договором строк кредит вона не повернула, проценти та комісію не сплатила.
28 листопада 2016 року Фактор надсилав Позичальникові листа, яким повідомляв відповідача про відступлення йому Банком права вимоги, заміну кредитора у зобовязанні та суму заборгованості за кредитним договором станом на вказану дату, яку вимагав сплатити протягом 10 днів з дня отримання цієї вимоги. Проте дана вимога відповідачем не виконана.
Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
01 березня 2014 року між ПАТ ОТП Банк і ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1.
Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_4 кредит у вказаному вище розмірі.
Відповідно до п. п. 1.4.1-1.4.7 даного договору Позичальник зобовязувалася повністю повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені цим договором не пізніше 01 березня 2015 року, сплатити проценти за його користування та комісію за обслуговування кредиту шляхом внесення щомісячних платежів у дату та розмірі, зазначеними у ОСОБА_5 платежів, який є Додатком № 1 та невідємною частиною даного договору.
ОСОБА_5 платежів видно, що у рахунок погашення кредиту Позичальник щомісячно зобовязувалася сплачувати платіж у розмірі: з 01 квітня 2014 року 1820 грн., з 01 жовтня 2014 року 2311 грн. 35 коп. та 01 березня 2015 року 2310 грн. 38 коп.
За умовами п. 3.6 кредитного договору Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі.
22 грудня 2014 року між ПАТ ОТП Банк і ТОВ ОТП Факторинг Україна укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1.
Відповідно до умов п. п. 1.1-1.3 договору факторингу Банк (первісний кредитор) передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком і боржниками, та одержує право (замість Банку) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами.
28 листопада 2016 року ТОВ ОТП Факторинг Україна направляло ОСОБА_4 листа за вих. № 6243, у якому повідомляло її про відступлення йому Банком за договором факторингу від 22 грудня 2014 року права вимоги до відповідача на вказану грошову суму та пропонувало Позичальнику протягом 10 днів з моменту отримання цього листа сплатити дану суму заборгованості. Проте цю вимогу ОСОБА_4 не виконала, сума боргу не сплатила.
У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України к редитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дутчак І. М.