РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2017 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив визнати причину пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини поважною, визначити йому додатковий строк для подання до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 20.06.2004 року, протягом трьох місяців після вступу рішення в законну силу.

Позов аргументував тим, що 20.06.2004 року померла його бабуся ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,37 га розташованої на території Слободо-Межирівської сільської ради Жмеринського району, належної померлій на підставі сертифікату серії ВН №0415132. Згідно дублікату заповіту, позивач є спадкоємцем після померлої 20.06.2004 року ОСОБА_5 При звернені до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті бабусі ОСОБА_5 в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначив, що строк звернення до нотаріальної контори на його думку пропустив з поважних причин, адже він вважав, що прийняв спадщину, так як розпорядився домашніми речами померлої, однак у звязку з правою необізнаністю протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не подав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

03.08.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі.

21.08.2017 сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд в судове засідання не зявились, а тому судове засідання було відкладено.

14.09.2017 в судовому засідання за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 оголошено перерву для надання додаткових доказів для підтвердження обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

26.09.2017 представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_2 дійсно являється спадкоємцем після смерті його нерідної бабусі ОСОБА_5, яка ще за своє життя написала заповіт на його імя. про заповіт він знав, однак про те, що існує сертифікат на земельну ділянку на імя ОСОБА_5, позивачу не було відомо, оскільки вказаний документ знаходився у сина діда з яким за життя проживала ОСОБА_5 Зрозумівши, що він самостійно не зможе оформити спадщину, він кілька місяців назад передав цей сертифікат до сільської ради, де землевпорядником працює представник ОСОБА_1, і вона самостійно розшукала позивача та повідомили йому про наявність спадкової земельної ділянки, а потім ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Причини пропуску позивачем ОСОБА_2 є поважними, оскільки в період з 08.12.2004 по 24.12.2004 знаходився на амбулаторному лікуванні в хірургічному відділенні Барської ЦРЛ, а тому не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 - ОСОБА_4 сільська рада Жмеринського району надала до суду заяву, в якій позов визнала, справу просила розглянути у її відсутність.

Суд, за погодження із представником позивача, на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача.

26.09.2017 суд виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив судовий розгляд, оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №374307 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла 20 червня 2004 року в с. Слобода-Межирівська Жмеринського району (а.с.7).

Згідно довідок виконавчого комітету Слобода-Межирівської сільської ради від 15.02.2017 року №73 та від 14.03.2017 року №119, ОСОБА_5, яка померла 20.06.2004 року постійно до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. На час відкриття спадщини згідно погосподарської книги особовий рахунок №118 разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.8-10).

За померлою ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0415132 рахується земельна ділянка площею 2,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с. Слобода-Межирівська Жмеринського району Вінницької області(а.с.11).

Згідно дублікату заповіту від 24.01.2017 року, ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла внуку ОСОБА_2 Заповіт не змінено та не відмінено (а.с.12).

Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) заповіт 44545961 є чинним (архівний до 01.12.2000) дата посвідчення 27.05.1992 року заповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце невідоме, дата та час реєстрації 19.04.2008 року, дублікат заповіту (видано на заповіт №44545961) чинний, дата посвідчення 24.01.2017 року, заповідач - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13-14)

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47497607 від 21.04.2017 року за зверненням громадянина, на прізвище ОСОБА_5 дата смерті 15.05.1926 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.15).

Згідно довідки виконавчого комітету сільської ради №74 від 15.02.2017 року ОСОБА_2 дійсно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, а саме вступив в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядився домашніми та особистими речами померлої в липні 2004 року (а.с.16).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2017 №627/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.17).

Згідно довідки №252 позивач ОСОБА_2 у період з 08.12.2004 по 24.12.2004 знаходився на амбулаторному лікуванні в хірургічному відділенні Барської ЦРЛ. В графі «з приводу чого» - нічого не зазначено. Довідка видана лікарем ОСОБА_6. Довідка в графі «зав. відділенням» не завірена, кутова печатка із вихідним номером лікарні - відсутня. Посилання на підстави видачі такої довідки (історія хвороби, амбулаторна карка хворого, тощо) відсутня.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка була чинною на час виникнення правовідносин (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012)) вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказав, що строк звернення до нотаріальної контори він пропустив, оскільки він вважав, що прийняв спадщину, так як розпорядився домашніми речами померлої, однак у звязку з правою необізнаністю протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не подав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що в розумінні ст. 1272 ЦК України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 поважними причинами пропуску позивачем ОСОБА_2Е строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини вказала те, що позивачу не було відомо про наявність спадкової земельної ділянки, а також те, що позивач хворів у період з 08.12.2004 по 24.12.2004 року, а тому вчасно не звернувся до нотаріальної контори. Однак, надане ним підтвердження лікування позивача ОСОБА_2 свідчить лише про його тимчасове періодичне захворювання, а не хронічну хворобу, яка б унеможливлювала звернення позивача до нотаріальної контори потягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а її пояснення про необізнаність особи про наявність спадкового майна, в розумінні ст. 1272 ЦК України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно із абзацом 1 ч 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст. 1270 ЦК України строки, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 4, 6, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_7