АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4776/17 Справа № 199/5590/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного архітектурно-планувального контролю, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №31» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада та Комунальне підприємство «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання дій незаконними, зобов'язання усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією та приведення приміщення у попередній стан, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 треті особи: головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно-планувального контролю, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 31» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада, Комунальне підприємство «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання дій незаконними, зобов'язання усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією, приведення приміщення до попереднього стану, відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 та відповідно, співвласником зазначеного будинку та його прибудинкової території.

Власником нежитлового приміщення № 129, яке розташоване на першому поверсі будинку, є ОСОБА_3, який у 2014 році розпочав будівельні роботи з реконструкції належного йому приміщення на прибудинковій території.

Відповідно до п. 4 ст. ст. 26, 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. Як зазначено в листі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 26 червня 2014 року № Ко-486/1/06 містобудівні умови та обмеження ОСОБА_3 не надавались, у зв'язку з чим складені матеріали для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності, надано припис про зупинку виконання будівельних робіт та скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт.

Зазначені порушення ОСОБА_3 також підтверджуються листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 26 червня 2014 року № 440-486/1/06, листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 30 вересня 2014 року № П-34 та актом КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 31» Дніпропетровської міської ради.

Окрім цього, відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлового-комунального господарства від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування житлових будинків, житлових і нежитлових у житлових будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, Такої згоди ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не отримував та розпочав будівельні роботи з переобладнання і перепланування в даному приміщенні, чим спричинив матеріальну шкоду мешканцям суміжних квартир.

Таким чином, відповідач на прибудинковій території зазначеного будинку здійснив самовільне будівництво.

Внаслідок будівельних робіт, проведених відповідачем в приміщені №129, в квартирі позивача, яка розташована над вказаним приміщенням, виявились тріщини на стиках плит перекриттів та перекоси дверей балконного металопластикового блоку. Ці ушкодження носять динамічний характер та під впливом атмосферних і техногенних чинників посилюватимуться.

Сума нанесеного ОСОБА_2 збитку підтверджується локальним кошторисом та станом на 08 серпня 2014 року складає 24 000 грн, а з урахуванням індексу інфляції станом на 06 травня 2015 року становить 32 000 грн прямого збитку.

Також дії відповідача заподіяли позивачу і моральну шкоду, оскільки весь час він знаходиться в емоційно напруженому стані, чекаючи катастрофічних наслідків дій відповідача та побоюючись за своє життя і життя членів його сім'ї. У відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідача на його користь 16 000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року в частині відмови в позові про визнання дій незаконними, зобов'язання усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією, приведення приміщення до попереднього стану, відшкодування моральної шкоди скасовано та позов в цій частині задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати незаконно побудовану прибудову до нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 та поновити первинний стан фасаду та торця будинку № АДРЕСА_1. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року скасувати в частині зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати незаконно побудовану прибудову до нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 та поновити первинний стан фасаду та торця будинку № АДРЕСА_1, відшкодування моральної шкоди, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 листопада 1998 року житлово-комунальним об'єднанням УЖКХ облдержадміністрації, згідно з розпорядженням (наказом) №1163 від 27.11.1998 року, квартири АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с. 61-62), а ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.11.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на праві власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 9-14).

Згідно з Протоколом про адміністративне правопорушення від 25.06.2014 року, складеного головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду ОСОБА_9, забудовником ОСОБА_3 порушено вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності держаних будівельних норм стандартів і правил, а саме: без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, розробленої належним чином проектної документації та відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, виконано влаштування прибудови до нежитлового приміщення АДРЕСА_1, що є порушенням ст.ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (т.1, а.с.21-22).

Як вбачається з письмових пояснень Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради, рішеннями Дніпропетровської міської ради №167/7 від 26.02.2003 року та №127/29 від 13.07.2005 року попередньому власнику ПДП «Люси» погоджувалось місце розташування будівлі підприємства торгівлі по АДРЕСА_1, затверджувався акт вибору земельної ділянки під розміщення об'єкта та надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки для розташування об'єкта(т.2, а.с.16,17).

Після зміни власника нежитлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2013 року, Інспекцією зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті «Реконструкція нежитлового приміщення №129 під магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2, від 21.02.2014 року за №ДП 08», згідно з якою замовником будівництва є ОСОБА_3.

Наказом Інспекції від 19.06.2014 року №70-СК було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті «Реконструкція нежитлового приміщення №129 під магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 від 21.02.2014 року за №ДП 08.

Як вбачається, на час проведення ОСОБА_3 забудови земельної ділянки та влаштування прибудови до нежитлового приміщення №129 по АДРЕСА_2, була чинною дія декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті «Реконструкція нежитлового приміщення №129 під магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованої Інспекцією ДАБК 21.02.2014 року за №ДП 08».

Таким чином, власником, а відповідно, і розпорядником земельної ділянки, яка прилягає до будинку АДРЕСА_2, є Дніпропетровська міська рада, яка приймала вищевказані рішення №167/7 від 26.02.2003 року та №127/29 від 13.07.2005 року, згідно з якими попередньому власнику було погоджено місце розташування будівлі підприємства торгівлі по АДРЕСА_1, затверджений акт вибору земельної ділянки під розміщення об'єкта та надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки для розташування об'єкта щодо відведення земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не є належним позивачем щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією та знесення самовільного будівництва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у зобов'язанні ОСОБА_3 демонтувати незаконно побудовану прибудову до нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 та поновлення первісного стану фасаду та торця будинку № АДРЕСА_1, відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають, зокрема, право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Разом з цим, 26 червня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області винесено припис про усунення порушень шляхом демонтажу прибудови до будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що У разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якої прийнято відповідне рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. п. 17 - 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі - Постанова), знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, яка порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за наявності, відсутності проекту), можливе лише за умов, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Розглядаючи зазначений позов відповідно до вимог вказаної норми та положень частини 7 статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А, як вбачається із позовних вимог позивач фактично поставив питання про знесення самовільно побудованого приміщення та відновлення становища, що було раніше, проте питання про знесення самочинного будівництва та визначення збитків віднесено, як зазначалося вище, до компетенції саме місцевих органів влади, проте ці органи таких позовних вимог не пред'являли та суд про це не просили, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не вірно дав оцінку зібраним по справі доказам та обставинам є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати незаконно побудовану прибудову до нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 та поновлення первісного стану фасаду та торця будинку № АДРЕСА_1, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва