Ухвала іменем україни
20 вересня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору позики та стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 02 червня 2015 року він надав ОСОБА_7 в борг суму у розмірі 12 000 грн, які останній зобов'язався повернути щомісячними платежами рівними частинами по 600 грн до 07 лютого 2017 року, про що склав власноручно написану розписку.

Однак відповідач кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати договір позики, укладений 02 червня 2015 року, та стягнути з ОСОБА_7 суму боргу в розмірі 12 000 грн та судові витрати у справі.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір позики, укладений 02 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за договором позики 12 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, умови якого відповідач не виконав, борг не повернув, а тому відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 611, 612, 1049 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що розписка була написана відповідачем на відшкодування можливої шкоди, заподіяної позивачу через крадіжку свиней невідомими особами, а тому підстави, передбачені ст. ст. 1047, 1049 ЦК України, для стягнення заборгованості відсутні.

Однак з такими висновками апеляційного суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_6 12 000 грн, які зобов'язався повернути в строк до 07 лютого 2017 року, відповідно до графіка погашення боргу: 07 числа кожного місяця рівними частинами по 600 грн.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач наполягав на тому, що грошові кошти ОСОБА_6 йому не давав, розписку він склав на вимогу позивача в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної крадіжкою худоби, що сталася в ніч з 02 на 03 червня 2015 року, 03 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Саме такого висновку дійшов апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Судом встановлено, що розписка на підставі якої позивач просить стягнути заборгованість, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дату отримання коштів, тобто фактично відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Відповідач договір позики не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновок апеляційного суду про те, що вказану розписку відповідач склав на вимогу позивача в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної крадіжкою худоби, не спростовує самої правової природи розписки, як договору позики. Крім того, суд не звернув уваги, що доводи відповідача про безгрошовість договору позики не підтверджені належними та допустимими доказами у силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, а рішення суду відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно встановивши обставини у справі, надавши їм належну правову оцінку, визначився з характером спірних правовідносин і нормою матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України та ухвалене згідно із законом.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасоване судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року скасувати, рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович