У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Кадєтової О.В.,
Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення надбавки до заробітної плати за стаж роботи, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про стягнення надбавки до заробітної плати за безперервний стаж роботи в електроенергетиці. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працює у ПАТ «Київенерго» з 2008 року. До цього безперервно працював у електроенергетичній галузі, а отже тому відповідно до чинного законодавства він має право на одержання надбавки за безперервний стаж роботи у електроенергетиці, проте такої надбавки не отримував. З урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача невиплачену надбавку за стаж роботи в електроенергетиці у розмірі 335 257,52 грн; компенсацію за порушення строку виплати заробітної плати у розмірі 229 833,75 грн та моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при прийнятті на роботу до відповідача ПАТ «Київенерго» з позивачем було досягнуто домовленостей щодо умов укладеного трудового договору, в тому числі умов оплати праці на підприємстві, про що зазначав сам позивач. Умовами колективного договору, який діяв на момент працевлаштування позивача і діє до цього часу виплата окремої надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетиці не передбачена, оскільки вона включена до схеми посадових окладів.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 травня 2008 року позивача прийнято на посаду заступника керівника інформаційних технологій технічної дирекції ПАТ «Київенерго» (а.с. 5 зворот).

Наказом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» від 29 грудня 2008 року № 1420-К позивача переведено на посаду керівника департаменту телекомунікацій та зв'язку дирекції з інформаційних технологій.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року (далі - Закон № 108/95-вр) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону № 108/95-вр передбачено, що додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 7 статті 21 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР (далі - Закон № 575/97-ВР) передбачено, що працівникам основних професій, зайнятим на підприємствах електроенергетики, може встановлюватися надбавка до тарифної ставки чи посадового окладу за безперервний стаж роботи в електроенергетиці відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України, з віднесенням витрат на валові витрати виробництва та обігу. Персонал енергетичних установок, який перебуває в зоні впливу радіаційного, теплового і електромагнітного випромінювання, а також інших шкідливих і небезпечних факторів, підлягає спеціальному медичному обстеженню та обов'язковому страхуванню за рахунок коштів підприємств.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо закріплення кадрів в електроенергетиці» від 30 грудня 1998 року № 2099 та Наказом Міністерства енергетики України «Про затвердження Положення про порядок виплати щомісячної надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетичній галузі» від 22 лютого 1999 року № 34-Т регламентовано питання виплати надбавки за безперервний час роботи в електроенергетиці.

Галузевою Угодою між Міністерством палива та енергетики України і Профспілкою працівників та електротехнічної промисловості України на 2011-2013 роки із змінами та доповненнями (далі - Угода) встановлено мінімальні соціальні гарантії, компенсації та пільги, які є основою для укладення колективних договорів, трудових договорів, і не обмежено прав компаній та їх структурних (відокремлених, відособлених) підрозділів, підприємств, установ, організації галузі щодо розширення соціальних гарантій і трудових та соціально-побутових пільг за рахунок власних коштів.

Згідно з п. 2.9 Угоди визначено, що працівникам галузі встановлюються доплати і надбавки до тарифних ставок і посадових (місячних) окладів згідно з додатком № 1 до цієї Угоди. Підприємства можуть за погодженням із первинними профспілковими організаціями установлювати інші надбавки і доплати в колективних договорах, що не погіршують матеріальне забезпечення працівників галузі.

Дана Угода прийнята із змінами і доповненнями, внесеними «Змінами та доповненнями до Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України та Профспілкою працівників енергетики та електротехнічної промисловості України на 2008-2010 роки» від 28 грудня 2010 року, зареєстрованою Міністерством праці та соціальної політики 26 січня 2011 за № 8.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» від 23 червня 2001 року № 208, з метою упорядкування структури заробітної плати, єдиного підходу до формування посадових окладів працівників АК «Київенерго» та піднесення ролі посадових окладів як основної заробітної плати, за погодженням з Радою профкомів компанії, затверджено та введено в дію з 01 липня 2001 року схеми посадових окладів працівників компанії згідно із додатком № 1. Скасовано з 01 липня 2001 року виплату надбавок за безперервний стаж роботи в галузі тощо, як таких, що вводяться до схем нових посадових окладів (а.с. 78).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, в порушення вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у рішенні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зауважив, що умовами колективного договору, який діяв на момент працевлаштування позивача і діє до цього часу виплата окремої надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетиці не передбачена, оскільки вона включена до схеми посадових окладів, залишивши поза увагою, що матеріали справи Колективного договору та Положень про оплати праці в Київенерго не містять, що виключає можливість дослідження їх змісту.

Здійснюючи посилання на наказ Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» від 23 червня 2001 року № 208 (а.с. 78), за яким скасовано з 01 липня 2001 року виплату надбавок за безперервний стаж роботи в галузі тощо, як таких, що вводяться до схем нових посадових окладів, суд першої інстанції не перевірив, всіх складових заробітної плати, нарахованих позивачеві за спірний період, не з'ясував чи входила до посадового окладу останнього надбавка за безперервний стаж роботи в галузі.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко