АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5190/17 Справа № 202/6266/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, який уточнив в ході слухання справи, посилаючись на те, що 23 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №29.3/3-7, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 56000 доларів США 00 центів, зі сплатою за користування коштами 12,50 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 лютого 2022 року. На порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач в односторонньому порядку припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Станом на 12 квітня 2017 року заборгованість відповідача за вищезазначеним договором складає 36085 доларів США 02 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 12 квітня 2017 року складає 970462,77 грн., з яких: 742185 грн.63 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 137085 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками; 63732 грн. 89 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 27458 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Посилаючись на ч.2 ст.1050 ЦК України просить суд вказану заборгованість стягнути з відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору №29.3/3-7 від 03 лютого 2007 року у розмірі 970462 (дев'ятсот сімдесят тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 77 копійок, з яких: 742185 грн.63 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 137085 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками; 63732 грн. 89 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 27458 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №29.3/3-7, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 56000 доларів США 00 центів, зі сплатою за користування коштами 12,50 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 лютого 2022 року (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. кредит надавався на придбання нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.3 договору позичальник, зобов'язався: суворо дотримуватись положень цього Договору, а також договору, визначеного п.1.3 цього Договору (п. 3.3.6. договору); сплачувати відсотки за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 Договору (п.п. 3.3.8 договору); своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 Договору (п.п.3.3.10 договору); достроково повернути Кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 Договору (п.п. 3.3.11 договору).

Банк виконав умови кредитного договору, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 56000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 23 лютого 2007 року та у судовому засіданні не заперечувалось самим відповідачем.

Відповідач, отримавши кредит, належним чином своїх обов'язків за кредитним договором не виконував, своєчасно та у повному обсязі не здійснював повернення боргу.

Згідно п.4.2. договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 договору, а також прострочення повернення кредиту, визначених п.1.1 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем, разом із заявою про уточнення позовних вимог, були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором №29.3/3-7 від 23 лютого 2007 року, згідно з якими заборгованість станом на 12 квітня 2017 року становить 36085 доларів США 02 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 12 квітня 2017 року (26,893785) складає 970462,77 грн., з яких: 742185 грн.63 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 137085 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками; 63732 грн. 89 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту з 12 квітня 2016 року по 11 квітня 2017 року; 27458 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками з 12 квітня 2016 року по 11 квітня 2017 року.

Із матеріалів справи вбачається що до кредитного договору №29.3/3-7 від 23 лютого 2007 року будь-які письмові додатки, зміни чи доповнення не укладались. В жовтні 2008 році банк мав наміри змінити розмір процентів в сторону їх збільшення з 12,5% до 14% річних. Однак будь-яких дій на виконання вимог ст. 651 ЦК України та п.п. 2.6, 7.1, 7.2 договору банком здійснено не було. Враховуючи вищевикладене, банком була подана заява про уточнення позовних вимог із розрахунку відсоткової ставки 12,5% річних.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №29.3/3-7 від 23 лютого 2007 року, останнє погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 26 листопада 2014 року у розмірі 130,00 доларів США.

Здійснення платежу 26 листопада 2014 року є дією відповідача, що свідчить про визнання ним свого боргу, отже згідно вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності за тілом кредиту та відсотками переривався, тому, звернувшись з позовом у вересні 2016 року, позивач дотримався встановленого строку позовної давності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що кредитор змінював процентну ставку, а незгода боржника з її розміром є підставою дострокового повернення кредиту, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь-яких дій щодо внесення змін до умов договору на виконання вимог ст. 651 ЦК України та п.п. 2.6, 7.1, 7.2 договору банком здійснено не було.

Незгода відповідача з розрахунком заборгованості та процентною ставкою є необґрунтованою, оскільки заборгованість обраховано та стягнуто у відповідності з умовами договору та процентною ставкою, яку було погоджено з відповідачем під час укладення кредитного договору.

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення як представником позивача так і судом норм процесуального права зводяться до суб'єктивного тлумачення апелянтом норм права, висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на встановлені судом обставини справи.

Таким чином, порушень норм процесуального чи матеріального права, які могли б призвести до скасування рішення суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

Т.П.Красвітна