АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3580/16-ц Головуючий І інстанції - Горпинич О.В.
Провадження № 22ц/790/5049/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, -

встановив:

25.02.2016 року ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3, в уточненій редакції якого просив зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у вихованні та у спілкуванні його з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - кожну середу з 17 години по 20 годину, включно, та кожної суботи з 15 години до 19 години, включно, за згодою дитини.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилався на те, що 15 вересня 1998 року він перебував з ОСОБА_3 у шлюбі, який було розірвано 05 листопада 2013 року. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження сина стосунки з дружиною почали гіршати, оскільки позивач весь час був зайнятий, працював, забезпечував родину, будував будинок, відвозив дітей по гуртках, а відповідачка за час шлюбу не працювала, всі його ініціативи щодо влаштування побуту та розвитку дітей критикувала. Дітей дружина виховувала в дусі неповаги до нього та вседозволеності. З літа 2013 року сторони проживали в спільному будинку, але не як чоловік та дружина, тривав процес розірвання шлюбу. Паралельно було ініційовано судове провадження з поділу будинку та стягнення з позивача аліментів. Хоча відповідач ОСОБА_3 налаштувала дітей проти нього, однак він постійно бачився з дітьми, дарував їм подарунки, сплачував аліменти. Спілкування з донькою припинилося не очікувано, однак вплинути на неї позивач вже не має змоги. Що стосується сина, то позивач зазначав, що хоче боротися за свої батьківські права, бо він любить обох своїх дітей. Також вказував, що він любить свого сина, глибоко переконаний, що жоден чоловік не зможе гідно виховати його, впевнений, що син потребує спілкування з ним.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року позов задоволено.

Суд вирішив:зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у вихованні та у спілкуванні ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5; встановити наступний порядок участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожну середу з 17 години по 20 годину включно та кожної суботи з 15 години до 19 години включно, за згодою дитини; стягнути з ОСОБА_3 та користь позивача 551 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним і просила його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи скаргу, відповідач посилається на те: що суд не надав оцінки доказам; неповно зясував обставини, що мають значення для справи та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи; що суд безпідставно відмовив у допиті у якості свідка вчителя сина; що суд не прийняв до уваги ту обставину, що перешкод відповідачеві у спілкуванні с дітьми вона ніколи не чинила.

ОСОБА_3 вважає, що суд безпідставно вважав доведеними ті обставини на які посилався позивач, оскільки вони є лише з його слів, які не підтверджені доказами та є надуманими.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, посилаючи на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про причину неявки та про відношення до апеляційної скарги не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнала і просила її відхилити, вважаючи законним рішення суду першої інстанції.

Представник служби у справах дітей в судове засідання не зявився.

Зважуючи на приписи ч.2 ст.305 ЦПК України та думку з цього приводу осіб, що зявилися, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести, шляхом подання суду належних та допустимих доказів, ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. (ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюється і підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.1998 року по 05.11.2013 року. Від шлюбу мають двох дітей дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають разом з їх матірю ОСОБА_3 Донька сторін ОСОБА_6 - на час розгляду справи апеляційним судом досягла повноліття, а неповнолітній син ОСОБА_5 навчається в загальноосвітній школі №101, розташованій по вул. Краснодарська, № 147/2 в м. Харкові.

З наданих сторонами доказів вбачається, що ще до розірвання шлюбу судом взаємовідносини між ними постійно погіршувалися, останні роки вони перебувають у вкрай неприязних стосунках, ОСОБА_3 ініційовано вирішення в судах справ щодо розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її користь на утримання дітей, про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. Також мали місце неодноразові звернення ОСОБА_3 до територіальних підрозділів міліції (поліції) з заявами про вжиття заходів до ОСОБА_4 у звязку зі сварками з ними на побутовому підґрунті. За наслідками перевірки цих заяв посадовими особами ОВС та поліції приймалось у не процесуальний спосіб рішення про припинення подальшої перевірки.

За твердженнями ОСОБА_3 однією з причиною припинення шлюбних стосунків і розпаду сімї стало зловживання ОСОБА_4 спиртними напоями. На підтвердження цієї обставини відповідачем надано довідку служби невідкладної допомоги від 10.10.2016 року про виїзд 26.05.2010 року бригади невідкладної медичної допомоги ТОВ «Оптима плюс» за викликом на вулицю Петрозаводська 56-В в м.Харкові для надання медичної допомоги ОСОБА_4 та діагностуванням синдрому тривалого зловживання алкоголем.

Не заперечуючи цей факт, представник позивача послалася на те, що в даний час ОСОБА_4 з приводу зловживання алкоголем на обліку не знаходиться, а події, на які посилається ОСОБА_3 та її представник, мали місце сім років тому.

З наданої у квітні 2016 року виробничої характеристики ОСОБА_4 вбачається, що він працював у ДП «Харківстандартметрологія» з 11.08.1997 року по 10.11.2014 рік на посадах інженера з метрології 1 категорії, начальника сектору, а з 2000 року начальника відділу повірки, калібрування фізико-механічних ЗВТ та випробувань продукції і до 2008 року належним чином виконував покладені на нього обовязки, але з середини 2008 року якість його роботи та взаємовідносини в трудовому колективі почали погіршуватися і він був звільнений з посади за ініціативою адміністрації підприємства.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.07.2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ДП «Харківстандартметрологія» про поновлення на роботі.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Московського районного суду м.Харкова (за місцем реєстрації відповідача) з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей, а ОСОБА_4 у липні 2016 року звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до Соло ділової С.П. про усуненні перешкод у спілкуванні з сином та встановлення порядку спілкування з ним.

Ухвалюючи 22 червня 2017 року рішення про задоволення позову ОСОБА_4 та встановлення порядку його спілкування з сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної середи з 17 до 20 години та кожної суботи з 15 до 19 години включно - за згодою дитини, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, згідно ст.141 Сімейного кодексу (далі СК) України мають рівні права та обовязки щодо дитини, що ОСОБА_4 у відповідності до приписів ст.159 СК України має право на вирішення судом спору щодо спілкуванні та участі у вихованні сина.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом, яким регулюються спірні правовідносини, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про недоведеність ОСОБА_4 вчинення нею перешкод у спілкуванні з сином та про штучне ініціювання ним такого спору в суді з метою створення видимості у вияві батьківської турботи до сина та з метою спростування її доводів про невиконання ним батьківських обовязків у іншій цивільній справі в Московському районному суді м.Харкова за її позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Дійсно, ОСОБА_4 позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні сина ОСОБА_9 звернувся до Фрнузнеського районного суду м.Харкова через декілька місяців після звернення ОСОБА_3 до Московського районного суду м.Харкова про позбавлення його батьківських прав по відношенню до обох дітей.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_3 та її представником не спростовано, не оспорюється, а матеріалами справи підтверджується та обставина, що між сторонам тривалий час існують вкрай неприязні стосунки, періодично відбуваються сварки, а дані про домовленість між ними щодо способу спілкуванні ОСОБА_4 із сином та способу участі у вихованні дитини з визначенням місця і часу відсутні.

Судом першої інстанції прийнято виважене рішення про порядок участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_9, це рішення суду узгоджується з відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №350 від 01.06.2016р. «про встановлення фізичним особам порядку у вихованні дітей» з урахуванням висновку Служби у справах дітей та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини, а також з урахуванням усіх обставин справи та інтересі дитини.

Відповідачем ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_7 при розгляді справи в суді першої інстанції на підтвердження обставин, посилаючись на які вони заперечували позов, подано копії письмових доказів попередніх років, використаних у інших справах, в тому числі і у справі за її позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.04.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.09.2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково: позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав лише відносно дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, а в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначені судові рішення не є перешкодою для звернення у майбутньому ОСОБА_3 до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.3 ЦПК України та наявності обставин, передбачених ст.164 СК України, але на даний час Фрунзенський районний суд м.Харкова ухвалив 22.06.2017 року законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову ОСОБА_4, надавши йому можливість налагодити стосунки з дітьми і здійснювати батьківські обовязки.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_2