Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, -
вс т а н о в и л а:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яку в подальшому доповнив в частині її обґрунтування, про встановлення факту безпосередньої участі ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, а саме в с. Варивочі Поліського району Київської області та в с.Угли Наровлянського району Гомельської області в період з 22 червня 1986 року по 24 червня 1986 року.
Встановлення зазначеного факту мотивує необхідністю отримання посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Заяву обґрунтовує тим, що в період з 13 листопада 1978 року по 13 червня 1989 року працював в Ансамблі пісні і танцю Прикарпатського військового округу; в період з 21 по 25 червня 1986 року у складі Ансамблю перебував у відрядженні в районі ліквідації аварії, виконуючи культурно-художню та іншу роботу; виступи проводились, зокрема, в с. Варивочі та в с. Угли, які знаходились в межах зони відчуження.
В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте йому відмовили, оскільки надані документи не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України №51 від 20 січня 1997 року, а зазначені у довідці Львівського територіального архівного відділу галузевого державного архіву МО України №179-2/1506 від 18 листопада 2014 року населені пункти не відносяться до зони відчуження.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт, що в період з 21 червня 1986 року по 25 червня 1986 року ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в с. Варивочі Поліського району Київської області та в с. Угли Наровлянського району Гомельської області, виконуючи у складі Ансамблю пісні і танцю Прикарпатського військового округу роботу по культурно-художньому обслуговуванню особового складу.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасовано, провадження у справі закрито з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити рішення, яким задовольнити його заяву.
Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є період роботи (служби) в зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно з пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі Порядок), який регулює правила видачі посвідчень та зразки бланків посвідчень певних категорій, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Відповідно до ст.ст. 234, 256 ЦПК України, та згідно з роз`ясненнями пункту першого 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Із вищевказаних нормативно-правових актів вбачається, що підставою для визначення відповідні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС можуть бути тільки відповідні документи, а не рішення суду про встановлення того чи іншого факту.
Тому факт участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що встановлений судом першої інстанції, не породжує юридичних наслідків, оскільки рішення суду про встановлення такого факту не може бути підставою для визначення належності до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Скасовуючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справи про встановлення факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначено інший порядок їх встановлення.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 Євтушенко
В.О. Кузнєцов