ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
Справа № 636/3248/17
Провадження №2/636/1813/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Оболєнська С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,

встановила :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та заявою про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що її майновий стан не дозволяє сплатити повністю (навіть частково) судовий збір, у зв'язку з тим, що вона не отримує достатнього доходу, хоча і працює, але отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має, а тому просить звільнити її від сплати судового збору.

Заява про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 82 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Наведена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивачем не зазначено жодних належних доказів, які б підтверджували її неспроможність сплатити судовий збір по даній цивільній справі на момент подання позовної заяви, та відповідні докази у справі відсутні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, в заяві не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає їй сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі на момент подання позовної заяви, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Оскільки позивачем не сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

постановила :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Повідомити позивача про необхідність сплатити судовий збір впродовж п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення копії ухвали апеляційної скарги.

Cуддя: С.А. Оболєнська