Провадження № 2/761/7292/2017
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспа України ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2, про поновлення на роботі та відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення,

в с т а н о в и в :

20.09.2017 року супровідним листом Апеляційного суду міста Києва до Шевченківського районного суду м.Києва повернуто цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспа України ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2, про поновлення на роботі та відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення, з ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 30.08.2017 року.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачка, серед іншого, просить: зобов'язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію поміняти причину звільнення з роботи; поновити її на роботі на можливу посаду в фінуправління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації або в інший відділ Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, згідно положень п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому, відповідно до п.15 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважаю, що вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію поміняти причину звільнення з роботи та поновлення її на роботі на можливу посаду в фінуправління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації або в інший відділ Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві слід розглядати за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України, а тому у вказаній частині у відкритті провадження у цивільній справі слід відмовити.

Окрім того, вивчивши матеріали поданої позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспа України ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення, призначення експертизи та скасування рішення, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно з п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Разом з тим, у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача ОСОБА_2, тобто, відсутні обставини, які б свідчили про порушення прав позивача у правовідносинах саме з вказаним відповідачем.

Крім того, слід зазначити, що як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачка, окрім відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення, також просить призначити амбулаторну документальну судово-психіатричну експертизу по справі та скасувати рішення Старокиївського районного суду м.Києва від 26.03.1993 року.

Водночас, зазначення в прохальній частині позовної заяви вказаних вимог є процесуально недопустимим, адже клопотання про призначення експертизи оформлюється оформлюється окремим процесуальним документом та розглядається судом в порядку, передбаченому с.ст. 143-144 ЦПК України.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу позивача на ту обставину, що відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відтак, зважаючи на викладене, позивачці необхідно визначитись із змістом вимог та надати суду виправлену позовну заяву відповідно до кількості учасників процесу, як то передбачено ст. 120 ЦПК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 15, 17 КАС України, ст.ст. 119, 121, 122, 209, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкриті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспа України ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2, в частині позовних вимог про зобов'язання поміняти причину звільнення з роботи та поновлення на роботі - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспа України ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2, в частині позовних вимог про призначення експертизи, скасування рішення та відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

В частині відмови у відкритті провадження у справі ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: