Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2764/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, заінтересовані особи Виноградівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, Служба у справах дітей Виноградівської РДА, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи Виноградівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, Служба у справах дітей Виноградівської РДА.

Заяву мотивовано тим, що у вересні 2016 року заявниця ОСОБА_1 (попереднє прізвище за чоловіком Горват) дізналася про смерть сина в місті Києві - ОСОБА_3, який помер 13 вересня 2016 року від ішимічної хвороби серця. Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №8 від 15.09.2016 року № 1152 інший син заявниці - ОСОБА_4 забрав тіло свого брата ОСОБА_3 для поховання.

В кінці квітня 2017 року до заявниці приїхала невідома їй жінка ОСОБА_5 з недавно народженим немовлям - дівчинкою і віддала її заявниці для подальшого утримання пояснивши, що вона проживала з покійним сином заявниці на околицях Києва на сміттєзвалищі і в них народилася дитина, яка є внучкою заявниці. Дитину ця жінка не зареєструвала оскільки не мала жодних документів (ані паспорту, ані посвідки, ані свідоцтво про народження). Вона залишила заявниці медичну довідку про народження дитини для дільничного педіатра або сімейного лікаря по формі №057/о та зникла в невідомому напрямку.

Заявниця звернулася до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції для реєстрації дитини і в порядку ст. ст. 128 та 135 СК України заявниці видано свідоцтво про народження. Однак, відповідно до правил реєстрації актів цивільного стану дівчинку записано, як ОСОБА_6 (оскільки саме прізвище ОСОБА_6 було зазначено у медичному свідоцтві про народження). Батька дитини (сина заявниці) записано не ОСОБА_3. а - ОСОБА_7. Іншим чином зареєструвати дитину не вдалось можливим по правилам, які діють в системі ДРАЦС.

Заявниця ОСОБА_1 та представник заявниці адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилися, але представник заявниці подав до суду заяву про розгляд справи у їхню із заявницею відсутність та про те, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить суд такі задоволити.

Представники заінтересованих осіб будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, заяв, клопотань від них не надходило, у зв'язку з чим справу розглянуто у їхню відсутність.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.п. 1, 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті.

В судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2016 року від ішимічної хвороби серця в м.Києві помер ОСОБА_3 - син заявниці ОСОБА_1 (попереднє прізвище за чоловіком Горват).

Ці обставини підтверджуються паспортом сина заявниці ОСОБА_3, свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, витягом з ДРАЦС громадян про смерть, паспортом заявниці та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07.05.2009 року - відповідно до якого прізвище заявниці після Горват змінилося па дівоче - Гайош.

Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №8 від 15.09.2016 року № 1152 інший син заявниці ОСОБА_4 забрав тіло свого брата ОСОБА_3 для поховання.

В кінці квітня 2017 року додому до заявниці приїхала невідома їй жінка ОСОБА_5 з недавно народженим немовлям - дівчинкою і віддала її заявниці для подальшого утримання пояснивши, що вона проживала з покійним сином заявниці на околицях Києва на сміттєзвалищі і в них народилася дитина, яка є внучкою заявниці. Дитину ця жінка не зареєструвала оскільки не мала жодних документів (ані паспорту, ані посвідки, ані свідоцтво про народження). Вона залишила заявниці медичну довідку про народження дитини для дільничного педіатра або сімейного лікаря по формі №057/о та зникла в невідомому напрямку.

Згідно вказаної довідки дитина-дівчинка народилася 06.04.2017 року в пологовому будинку №3 міста Києва. Відомості про маму дитини в довідці вказані як "ОСОБА_8Я.".

Для реєстрації дитини заявниця звернулася до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції і в порядку ст. ст. 128 та 135 СК України заявниці було видано свідоцтво про народження серії І-ФМ № 391037 від 13.09.2017 року.

Відповідно до правил реєстрації актів цивільного стану дівчинку записано, як ОСОБА_6. Батька дитини записано - ОСОБА_7. Матір дитини записано як ОСОБА_5.

Фактичний догляд за дитиною здійснює заявниця. Відповідно до довідки Поліклінічного відділення Виоградівської РЛ, від 16.05.2017 року внучка заявниці ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_1, розвивається згідно віку, життєві умови задовільні.

Заявниця, як фактичний опікун малолітньої дитини, наразі не може вчиняти будь-які юридичні дії з питань захисту прав та інтересів дитини - позаяк з вказаного свідоцтва про народження не вбачається, що вона являється бабусею дівчинки, а її покійний син - батьком дитини.

Така юридична невизначеність перешкоджає заявниці представляти інтереси дитини в закладах охорони здоров'я, дошкільного виховання, перед органами місцевої влади та перед державою.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи га основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямований саме на всесторонній розвиток дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Так ст. 8 Конвенції передбачає: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ст. 135 СК України).

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує. а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Згідно ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Встановлення факту родинних відносин, які просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація її права на отримання одноразової допомоги при народженні дитини та захисту своїх прав та інтересів у майбутньому.

Отже, суд констатує, що в судовому засіданні підтверджено і ніким не спростовано ті обставини, що ОСОБА_1, є бабусею, а її покійний син ОСОБА_3 - батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв"язку із вищевикладеним заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 61, 169, 214, 215, 218, 256-259 ЦПК України та Постановою ПВС України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13.09.2016 року, паспорт серії ВР 551291, виданий Берегівським РВ ДМС України в Закарпатській області 09 квітня 2014 року, був зареєстрований за адресою м. Берегово, оср. Хутір є рідним батьком ОСОБА_6. яка народилася 06 квітня 2017 року в Київському міському пологовому будинку №3 (свідоцтво про народження серія І-ФМ № 391037).

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1. паспорт серії ВО 340272, мешканка м. Виноградів, вул. Водяна, 24, є рідною бабкою ОСОБА_6, яка народилася 06 квітня 2017 року в Київському міському пологовому будинку №3 (свідоцтво про народження серія І-ФМ№ 391037).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий ОСОБА_10