Справа № 364/949/17
Провадження № 2/364/350/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю сторін:

Позивач, його представник та представник Відповідача - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 28.08.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, 29.09.2017 р. надійшла уточнена позовна заява (а.с. 41), в яких Позивач просить суд: визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті його сестри ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування згаданого житлового будинку, посвідчену державним актом серії НОМЕР_1; земельну ділянку, площею 0,416 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану по АДРЕСА_1 посвідчену державним актом серії НОМЕР_1.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 у своїй уточненій позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла його сестра ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло таке майно: житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 земельні ділянки площею 0,25 га та 0,416 га, призначені відповідно для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані по названому адресу та посвідчені державним актом серії НОМЕР_1. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким спадкоємцем всього її майна призначила Позивача. Він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину не представляється можливим через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно, а видача дублікатів цих документів на спадкове майно та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців законом не передбачена. Тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 30.08.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання у попередньому судовому засіданні на 26.09.2017 р., ухвалою суду від 26.09.2017 р. справу призначено до судового розгляду на 02.10.2017 р.

У судове засідання 02.10.2017 р. Позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, представник Позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник Відповідача - Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, 25.09.2017 р. до суду подано заяву Відповідача з проханням розгляд справи проводити без участі представника названої сільської ради, позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.с. 34).

Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, розглянувши позовну заяву (з уточненнями) і додані до неї документи, інші матеріали справи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи дану справу, виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

За положеннями статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 згідно з господарською книгою № 1, що потверджується копією довідки, виданою виконкомом Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області 30.06.2017 р. за № 136 (а.с. 6). Земельна ділянка площею 0,250 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також земельна ділянка, площею 0,416 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані по АДРЕСА_1, належали на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, виданого Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області 12.06.2000 р., копія якого додана до позовної заяви (а.с. 7).

Власниця зазначеного спадкового майна - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., що підтверджено копією свідоцтва про її смерть, серія НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області ІНФОРМАЦІЯ_2 р., актовий запис № 2 (а.с. 2). За життя спадкодавиця склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своєму братові - Позивачеві ОСОБА_1, цей заповіт (копія додана до позовної заяви) посвідчено 24.11.1989 р. секретарем названої сільської ради (а.с. 5).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відповіді державного нотаріуса ОСОБА_3 Позивачеві (а.с. 8) та копії спадкової справи, надісланої на запит суду (а.с. 24-31), Позивач прийняв спадщину після ОСОБА_2, оскільки 31.05.2013 р., тобто в установлений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с. 4, 27). Проте оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину не представляється можливим через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно, а видача їх дублікатів та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців чинним законодавством України не передбачена. Тому нотаріус листом від 18.08.2017 р. № 141/02-14 «Про оформлення спадщини» відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 8). Копію оголошення в газеті про недійсність державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, виданого на ім'я померлої ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,666 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,250 га), а також ведення особистого підсобного господарства (0,416 га), розташовану на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, додано до позовної заяви (а.с. 11).

За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, право на яке належало померлій сестрі Позивача - ОСОБА_2.

Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 78, 81 Земельного кодексу України, статтями 16, 316, 328, 373, 1216-1218, 1220-1223,1225, 1258, 1261 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 57, 60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 222, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_2 право власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- земельну ділянку площею 0,250 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, АДРЕСА_1

Володарський р-н, Київська обл., посвідчену державним актом, серія НОМЕР_1, виданого Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області 12.06.2000 р.;

- земельну ділянку площею 0,416 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 посвідчену державним актом, серія НОМЕР_1, виданого Мармуліївською сільською радою Володарського району Київської області 12.06.2000 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення; особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Л.А. Макаренко