Справа № 710/542/16-ц
Провадження № 2/710/151/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2017 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судових засідань Кавун Т.О., Цяпкало Г.П.,

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Шполянської районної державної адміністрації - Плахотнюк О.С.,

представників відповідача - фермерського господарства «Підкова» - Закусіло О.М. та Іванченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до Шполянської районної державної адміністрації, фермерського господарства «Підкова»

про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Шполянської районної державної адміністрації від 27.02.2008 та визнання недійсним договору оренди землі від 18.03.2008

ВСТАНОВИВ:

26.04.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати причину пропуску позовної давності поважною та поновити пропущений строк, визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Шполянської районної державної адміністрації від 27.02.2008 №105 щодо оренди землі (водоймище «Сухий яр») фермерським господарством «Підкова» та визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Шполянською районною державною адміністрацією та фермерським господарством «Підкова», який зареєстровано у Шполянському відділі ДП «Центр ДЗК» за №48 від 18.03.2008.

Свій позов представник позивача мотивує тим, що 16.02.2016 позивачеві стало відомо, що 18.03.2008 між Шполянською районною державною адміністрацією та фермерським господарством «Підкова» був укладений договір оренди землі (водоймище «Сухий яр»). Позивач вважає даний договір оренди землі та розпорядження голови Шполянської районної державної адміністрації від 27.02.2008 №105 щодо оренди землі (водоймище «Сухий яр») фермерським господарством «Підкова» такими, які були вчинені з порушенням норм чинного законодавства, тому позивач і пред'явив даний позов.

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві та доповнення до позовної заяви.

Представник відповідача - Шполянської районної державної адміністрації - в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивач не є стороною договору, а тому не має права звертатися до суду щодо визнання договору недійсним, крім того, позивач не вказує в чому саме порушені його права договором, також в позовній заяві об'єднані дві вимоги, які мають розглядатися за різними видами судочинства (цивільним та адміністративним), також позивачем пропущений строк позовної давності по зверненню до суду.

Представник відповідача - фермерського господарства «Підкова» - в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позовну заяву подано з порушенням строку давності, не вказаний статус позивача - чи як голови громадської організації чи як фізичної особи, в позові об'єднані позовні вимоги, що належить розглядати за різними видами судочинства. Крім того представниками відповідача ФГ «Підкова» надана заява про застосування строків позовної давності (а.с.46).

Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є головою Шполянської районної ради Українського товариства мисливців і рибалок Черкаської обласної організації УТМР, що підтверджується постановою президії Черкаської обласної ради УТМР від 01.07.2013, протоколом №1 ХІХ позачергової звітно-виборної конференції Шполянської районної громадської організації УТМР за період з 01.01.2010 по 28.06.2013 від 29.06.2013, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Шполянської районної громадської організації «Українського товариства мисливців і рибалок» серії АБ №840572 від 31.10.2013 (а.с.9, 10-11, 12).

Згідно з договором оренди землі, зареєстрованим у Шполянському відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.03.2008 за №48 орендодавець - Шполянська районна державна адміністрація в особі голови районної адміністрації ОСОБА_8 з одного боку та орендаря фермерського господарства «Підкова» в особі голови господарства ОСОБА_9 з іншого боку, уклали цей договір про вищенаведене: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки водного фонду, які знаходяться на території Сигнаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 25,4576 га, в тому числі: ставок 24,0736 га, прибережні захисні смуги - 1,384 га. Договір укладено на 49 років до 01.04.2056. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 150 (сто) грн. за 1 га ставка, 70 (сімдесят) грн. за 1 га прибережної захисної смуги в рік з наступним переглядом орендної плати один раз на рік. Орендна плата за ставки нараховується починаючи з 01.04.2007 незалежно від дати укладення та реєстрації договору (а.с.15-17, 84-85).

Відповідно до акту про передачу та прийом земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок земель - ставків в адмінмежах Сигнаївської сільської ради, затвердженого розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації №105 від 27.02.2008 голова Сигнаївської сільської ради Ошовський С.П. в присутності представників суміжних землекористувань та начальника Шполянського районного відділу земельних ресурсів Стеценка Б.П. передав, а ФГ «Підкова» отримав оренду земельну ділянку (ставок) площею 25,4576 га, в тому числі: під ставком 24,0736 га, прибережна захисна смуга 1,384 га. Земельна ділянка (ставок) розміщена в адмінмежах Сигнаївської сільської ради, передається на строк 49 років і повинна використовуватись без зміни цільового призначення - для вирощування товарної риби (а.с.18-19).

Також була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчує право оренди (терміном на 49 р.) ФГ «Підкова» (а.с.86-107).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.03.2016 фермерське господарство «Підкова», знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Засновником фермерського господарства є ОСОБА_12, вид діяльності господарства - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.20-22).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2017 договір оренди водного об'єкта та земельної ділянки площею 25,4576 га зареєстрований в державному реєстрі (а.с.64-65).

Згідно розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №105 від 27.02.2008 «Про надання в оренду земельних ділянок» ФГ «Підкова» надано в оренду земельну ділянку (ставок) загальною площею 25,4576 га, в тому числі під ставом 24,0736 га, під прибережними захисними смугами 1,384 га терміном на 10 років з 01.04.2007 (а.с. 82,112).

Позивач вказує як на підставу визнання договору оренди та розпорядження недійсними порушення відповідачами ч.1 ст. 203 ЦК України при укладенні договору оренди від 18.03.2008.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003, визначається, що самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна.

Судом не встановлені обставин винної протиправної поведінки відповідача ФГ «Підкова» при укладені договору оренди.

За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про оплату за землю», та перевищувати 10% їх нормативної грошової оцінки.

Частиною першою пункту 289.1 статті 289 ПК України і частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Позивач як на підставу визнання договору оренди від 18.03.2008 недійсним, про що вказано в доповненні до позовної заяви, посилається на порушення відповідачами права позивача прийняти участь в аукціоні та вказує на те що нормативно-грошова оцінка земельних ділянок не проводилась, однак позивачем не надано доказів не сплати відповідачем ФГ «Підкова» орендної плати згідно договору оренди.

Статтями 16, 21 ЦК України передбачено право особи вимагати визнанням незаконним і скасовувати акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Однак позивачем не надано доказів суперечності розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 27.02.2008 №105 актам цивільного законодавства і не зазначено які саме його цивільні права або інтереси порушені.

Посилання позивача на Закон України «Про аквакультуру» суд оцінює критично, оскільки останній набрав чинності з 01.01.2013, щодо не приведення вимог договору оренди від 18.03.2008 до Типового договору оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 №420, суд зазначає, що не здійснення таких дій не має наслідком визнання договорів оренди укладених до 2013 року недійсними.

Твердження відповідачів щодо відсутності права позивача на звернення до суду про визнання договору оренди недійсним оскільки такий не є стороною договору суд вважає некоректним, так як згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.

ЦК не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв'язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Таким чином, позивач не будучи стороною договору може звернутися до суду за умови доведення наявності критеріїв заінтересованості в оспорюваному договорі.

Також судом критично оцінюється твердження відповідачів щодо розгляду позовних вимог за різними видами судочинства, так як Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6 - 2510 цс 15, предметом якої був спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, позивачем при поданні до Шполянського районного суду Черкаської області не порушено вимог щодо визначення порядку судочинства.

Позивачем вказано про порушення відповідачами його права визначеного ст.51 Водного кодексу України, а саме права загального водокористування (а.с.108 - зворотня сторона).

Відповідно до ч.6-8 ст. 51 ВК України водні об'єкти надаються в користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом. Орендарі водного об'єкта зобов'язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо). При визначенні таких місць перевага надається традиційно розташованим місцям масового відпочинку. У межах населених пунктів забороняється обмеження будь-яких видів загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

В обґрунтування порушеного відповідачем - ФГ «Підкова» права позивача щодо загального водокористування надані фото, які підтверджують перешкоди такого користування, оскільки відсутній вільний доступ до водоймища (а.с.66-68).

Наслідком порушення права загального водокористування водними об'єктами, наданими в користування на умовах оренди, згідно ч.9 ст.51 ВК України є підставою для розірвання договору оренди, а не для визнання договорів недійсними.

Відтак суд вважає, що належним способом захисту права позивача в даному випадку мало бути усунення перешкод в загальному водокористуванні.

Оскільки, під час судового розгляду справи позивач не змінив, не збільшив і не зменшив позовних вимог, суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

На підставі ст.ст. 15, 16, 215, 257, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 158, 212-215, ч.1 ст. 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 03.10.2017.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна