У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Очеретної Олени Михайлівни, третя особа - ОСОБА_6, про визнання дій незаконними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що є спадкоємцем п'ятої черги після смерті своєї двоюрідної сестри, ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 червня 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Очеретної О.М. із заявою про прийняття спадщини та повідомила останню про існування інших спадкоємців померлої, зокрема, двоюрідного брата ОСОБА_6 15 липня 2015 року нотаріус Очеретна О.М. повідомила листом інших спадкоємців про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 15 жовтня 2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_6 Інші двоє спадкоємців - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в нотаріальному порядку відмовилися від спадщини: на її користь, відповідно, ОСОБА_8, та на користь ОСОБА_6 - ОСОБА_9 В місячний термін, до 15 листопада 2015 року ОСОБА_6 не надав нотаріусу документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Однак приватний нотаріус Очеретна О.М., в порушення вимог Закону, розпочала нотаріальні дії щодо витребування документів, необхідних для оформлення спадщини лише 20 грудня 2015 року, хоча таке право у неї виникло 16 листопада 2015 року. Після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, 22 грудня 2015 року ОСОБА_6 не надав нотаріусу документи, які підтверджують його родинні стосунки зі спадкодавцем. Однак відповідач, в порушення вимог закону, на її звернення видала свідоцтво лише на 1/2 частину спадщини, що складається з грошових коштів, розміщених на рахунках в установах банків, в зв'язку з тим, що в неї відсутні дані щодо решти спадкового майна. Позивач вказувала, що така бездіяльність нотаріуса, яка виразилася у затримуванні видачі їй свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з неможливістю іншого спадкоємця підтвердити своє право на спадкове майно, є незаконною. Також позивач зазначала, що відповідачем їй також не було роз'яснено зміст ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої станом на 22 грудня 2015 року у ОСОБА_6 виник обов'язок отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, однак він не зміг довести свої родинні стосунки з спадкодавцем і таким чином втратив право на спадкове майно.08 лютого 2016 року на звернення позивача нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, та повідомила про оскарження ОСОБА_6 винесеної нею 04 лютого 2016 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому нотаріальні дії щодо іншої 1/2 частини спадкового майна підлягають зупиненню. 23 березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з відповідним позовом. Позивач стверджувала, що в період з 04 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року в Очеретної О.М. також не було правових підстав для зупинення нотаріальних дій та, відповідно, невидачі їй свідоцтва про право на все спадкове майно. 13 вересня 2016 року ухвалою апеляційного суду Хмельницької області було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 липня 2016 року, яким було встановлено факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у зв'язку з наявністю спору про право. Після отримання вказаної ухвали позивач вчергове звернулася до нотаріуса з вимогою про видачу свідоцтва, однак їй вчергове було відмовлено в зв'язку з тим, що третя особа звернувся до неї із заявою про відкладення вчинення нотаріальних дій в зв'язку зі звернення до суду з аналогічним позовом. Позивач стверджувала, що бездіяльність нотаріуса щодо невидачі позивачу свідоцтва про право на все спадкове майно є незаконною, оскільки станом на 22 грудня 2015 року вона була єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_7, яка мала необхідні документи для оформлення всього спадкового майна на своє ім'я. Відповідач не мав права затримувати видачу свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що інші спадкоємці не можуть підтвердити своє право на спадкування.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_4, зменшивши свої позовні вимоги, просила визнати дії приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очерентної О.М., щодо зупинення нотаріальних дій, а саме зупинення видачі свідоцтв про право на спадщину в частині в якій вони не видавались позивачу, після померлої ОСОБА_7 незаконними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Виходячи з положень п. п. 1.2. п. 1, п. п. 3.1. п. 3, п. п. 4.1., 4.9. п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року, № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини,а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно з главою 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наладки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; в інших випадках, передбачених Законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є спадкоємцями п'ятої черги після смерті своєї двоюрідної сестри, ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Очеретної О.М. із заявою про прийняття спадщини.

15 липня 2015 року нотаріус Очеретна О.М. повідомила листом інших спадкоємців, ОСОБА_11 та ОСОБА_9, про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7

15 жовтня 2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_6

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в нотаріальному порядку відмовилися від спадщини на користь позивача та третьої особи: ОСОБА_8 - на користь ОСОБА_4, а ОСОБА_9 - на користь ОСОБА_6

У зв'язку з неподанням до 15 листопада 2015 року ОСОБА_6 нотаріусу документів, які підтверджують його родинні зв'язки з померлою ОСОБА_7, 20 грудня 2015 року та 31 грудня 2015 року приватний нотаріус Очеретна О.М. направила запити у відповідні державні органи для з'ясування цих обставин.

Відповіді на вказані запити було отримано відповідачем, відповідно, 21 січня 2016 року та 23 січня 2016 року.

22 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти в установах банку та надала необхідні для цього документи, і в той же день вона отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/2 частину грошових вкладів.

04 лютого 2016 року на звернення ОСОБА_6 до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, приватним нотаріусом Очеретною О.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

05 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса із заявою про відкладення видачі свідоцтва з метою надання нотаріусу документів, які підтверджують наявність між ним та спадкодавцем родинних відносин.

08 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру і цього ж дня отримала відповідне свідоцтво про право на 1/2 частину квартири.

23 березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса із заявою, в якій повідомив про його звернення до суду з приводу встановлення юридичного факту, в зв'язку з чим просив видачу свідоцтва відкласти.

01 липня 2016 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду було встановлено факт родинних відносин спадкодавця та третьої особи.

13 вересня 2016 року вказане рішення було скасовано апеляційним судом Хмельницької області в зв'язку з наявністю спору про право між ОСОБА_6 та ОСОБА_4

09 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на все майно в цілому, однак 12 серпня 2016 року нотаріусом було надано відповідь про неможливість видати свідоцтво через наявність спору про спадкове майно.

15 серпня 2016 року за заявою ОСОБА_4, їй було видано нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку.

02 вересня 2016 року позивач звернулася до нотаріуса Очеретної О.М. із заявою про відкладення видачі свідоцтва ОСОБА_6 у зв'язку із спором в суді.

14 вересня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса із заявою про відкладення видачі свідоцтва на його частку у зв'язку з розглядом справи в суді.

21 вересня 2016 року ОСОБА_4 вчергове звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва, на що 22 вересня 2016 року отримала відповідь про неможливість вчинення цієї дії через наявність в суді спору щодо спадщини, відкладення в зв'язку з цим нотаріальних дій.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин.

12 жовтня 2016 року заява ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин була повернута судом заявнику за його заявою.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_4 знову звернулася із заявою до нотаріуса про видачу вищевказаного свідоцтва, однак 28 жовтня 2016 року отримала відмову, мотивовану перебуванням справи в суді.

03 листопада 2016 року судом було відкрито провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин.

15 листопада 2016 року комісією Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було проведено перевірку дотримання приватним нотаріусом Очеретною О.М. вимог закону в межах звернення ОСОБА_4 і жодних порушень в її діях виявлено не було.

18 листопада 2016 року було складено експертний висновок, відповідно до якого документи, що підтверджують родинні зв'язки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підроблені.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії приватного нотаріуса Очеретної О.М., які були нею вчинені в конкретній спадковій справі, в повній мірі відповідають вимогам Закону та підзаконним нормативним актам, які регулюють порядок та процедуру спадкування за законом, видачі відповідного свідоцтва.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи про неповне з'ясування судами обставин, що мають значення у справі; невідповідність висновків судів обставинам справи; незастосування судами норм матеріального і процесуального права, що мали бути застосовані, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у

цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко