Провадження № 2/243/3922/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Пронін С.Г.

При секретарі Чевела С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Райгородоцької селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2017 року до суду звернулася ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Райгородоцької сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого постійного проживання помер їх батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина що складається з житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 96,8 кв.м. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, оскільки ні її сестра ОСОБА_1 ні її брат ОСОБА_5 не захотіли приймати спадщину. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2017 року ОСОБА_2 було надано додатковий строк 6 місяців для надання заяви до нотаріусу про прийняття спадщини. 30 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини після померлого батька, але постановою нотаріуса останній було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки на правовстановлюючий документ на спірний будинок була відсутня державна реєстрація на ім'я померлого спадкодавця. Просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами під АДРЕСА_1, загальною площею 96,8 кв.м., вартістю 77217 грн.

ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 та представник позивача - адвокат Колеснікова В.А. в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Наполягали на задоволенні позовних заяв.

Представник відповідача Райгородоцької селищної ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву якою просив проводити розгляд справи без участі Представника не заперечували проти позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив фактичні дані та відповідні їм житлові правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 та свідоцтвом про укладання шлюбу НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер у смт. Райгородок, Слов'янського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4.

ОСОБА_4належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору № 43 від 29.06.1979 року про безстрокове користування земельної ділянки. Вказане також підтверджується Витягом з рішення № 226 виконкому Слов'янського району Ради народних депутатів від 20.06.1979 року, Довідки 0230/1104 від 04.09.2017 року наданої виконавчим комітетом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2017 року ОСОБА_2 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після ОСОБА_4 , строком на 6 місяців.

Позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, інших спадкоємців на сьогоднішній день немає, оскільки як встановлено в судовому засіданні її сестра ОСОБА_1 та брат ОСОБА_5 відмовилися від спадщини. Однак, звернувшись з заявою до нотаріусу у видачі свідоцтва на спадщину на вищезазначений будинок, постановою державного нотаріусу Другої Слов'янської нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. від 30.05.2017 року їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа на вказаний будинок на ім'я спадкодавця.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У теперішній час, зареєструвати право власності за ОСОБА_4 не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок, суд виходить з наступного.

Так, згідност.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідність до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень ч.1 ст.15та ст.392 ЦК,власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у

справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно дост.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномуст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістомст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положеньст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивач виконав всі можливі дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок, але нотаріусом було відмовлено з причин, відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. Таким чином, звернення позивача до суду є єдиним видом захисту порушеного права.

У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на житловий будинок, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України; ст.ст.15,16,182,317,318,319,321,328,392,1216,1218,1268 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Райгородоцької селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96,8 кв.м., ринкова вартість якого становить 77 217 грн.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін