Провадження № 2/428/581/2016
16 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Східукрторг» про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та витребування автомобіля,
Пізніше, представником позивача суду було подано позовну заяву, в якій вона уточнивши відповідачів по справі виключила ТОВ «Східукрторг» з підстав відсутності до нього заявлених вимог.
Позивач, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надавши заяву по розгляд справи за її відсутності.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що містіться в позові, також пояснила, що відповідачі знали про скасування довіреності, але нікому про це не повідомили і на підставі недійсної довіреності переоформили право власності на автомобіль, тому вказаний правочин є недійсний. Про скасування довіреності відповідачі були обізнані, позивач особисто повідомляла їх, також про це їм повідомили у міліції після того, як вона написала заяву. Окрім того нотаріус направляла їм поштою письмове повідомлення.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно шляхом направлення повісток з повідомленням за адресами місця реєстрації, заяв про розгляд справи без їх участі суду не надано.
За таких обставин суд, визнає причину повторної неявки відповідачів в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення на підставі наданих документів та наявних матеріалів справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.
17.09.2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 було скасовано нотаріально посвідчену довіреність від 16.04.2015 року на імя ОСОБА_4, про що нотаріусом 18.09.2016 року було направлено повідомлення ОСОБА_4 про скасування довіреності, за адресою реєстрації, зазначеною в довіреності. Повідомлення повернулося з поміткою за закінченням терміну зберігання. Крім того, з позовної заяви, а також пояснень представника позивача слідує, що позивач усно повідомляла ОСОБА_4 про скасування довіреності та просила повернути спірний автомобіль, що свідчить про обізнаність ОСОБА_4 щодо скасування дії довіреності.
Однак, у звязку з неповерненням автомобілю після скасування дії довіреності, 25.09.2015 року позивач вимушена була звернутися до міліції з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.
У відповідності до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Частиною першою ст.245 ЦК України передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.
Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.
Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.
Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.
У відповідності з положеннями статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.
ОСОБА_8 п. 1 ч. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, повязаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Частина перша статті 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.
Відповідно до положень діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, відчуження транспортного засобу могло бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса, продаж через довідку-рахунок.
ОСОБА_8 з ч.2 ст.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх видів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка діяла на той час, одним із видів документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є довідка-рахунок, видана за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил, видана субєктом підприємницької діяльності, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.
За приписами 244, 245 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятись правочин.
Стаття 204 ЦК України вказує, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З приписами ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
ОСОБА_8 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У відповідності до ч.1 ст.232 ЦК України правочин. який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Відповідно до ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи у родинних відносинах як матір та син, та яким було відомо про наміри позивача, а також і про скасування дії довіреності від 16 квітня 2015 року, скориставшись недосконалістю процедури, навмисно, з метою неповернення спірного автомобіля вчинили удаваний договір купівлі-продажу автомобіля з метою перереєстрації права власності, приховавши від працівників МРЕО та ТОВ «Східукрторг» факт припинення дії довіреності. У зв'язку з чим ОСОБА_2, поза її волею було позбавлено права власності на спірний автомобіль.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
ОСОБА_8 ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже є його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Відповідно дост. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.
Ст.330 ЦК України чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред'являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним.
У відповідності до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.
Але позивач на підставі відповідної заяви 17.09.2015 року припинила дію довіреності від 16.04.2015 року на імя ОСОБА_4 на право розпорядження належного їй автомобіля, де договором купівлі-продажу автомобіля відповідачу ОСОБА_3 виступає довідка-рахунок від 29.09.2015 року, здійснена на підставі довіреності дію якої припинено, про що було відомо, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3
Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом.
Норми гл. 29 ЦК є спеціальними. У них закріплено основні способи захисту права власності, що можуть застосовуватися власником майна, зокрема з метою повернення майна в натурі, переданого за недійсним правочином.
У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню всі підтверджені судові витрати по справі, що склали 487,20 грн. судового збору за подання позову та 243,60 грн. заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 216, 387, 388 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 3, 7, 10, 11, 58, 59, 60, 107, 208, 209, 212 215, ЦПК України,
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та витребування автомобіля задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 730,80 грн., тобто по 365,40 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник