У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про повернення майна шляхом його витребування з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про повернення майна шляхом його витребування з чужого незаконного володіння та визнання права власності, відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Судом не враховано, що він є власником автомобіля, який був придбано у громадянина Польщі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а тому відповідач безпідставно утримує вказаний автомобіль на спеціальному майданчику. Вказує, що суд прийшов до необґрунтованих висновків та безпідставно піддав сумніву технічний паспорт на спірний автомобіль, оскільки офіційний переклад цього документу з польської на російську мову зроблено сертифікованим спеціалістом та посвідчений нотаріально.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений однак подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день оскільки він перебуває на лікуванні, а його представних не може з'явитися за сімейними обставинами проте будь-яких належних та достовірних доказів з цього приводу суду не надав, а тому його неявка визнана судом неповажною.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливим розглянути вказану справу за відсутності позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, вірно виходив з того, що позивач не оплатив витрати за зберігання автомобіля понад три дні з дня його затримання, а саме за період з 07 липня по 05 жовтня 2015 року, а тому відповідач правомірно не повернув йому вказаний транспортний засіб. Крім того, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не є власником вказаного автомобіля, так як на нього видано довіреність від 25 травня 2015 року лише на користування таким автомобілем.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд виходячи з наступного.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтями 121-1, 122-5, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2015 року інспектором ДАІ м. Рівне Гуменюком М.П. був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП щодо позивача була винесена постанова про накладення на нього штрафу в розмірі 425,00 грн. Автомобіль «Mitsubishi Pajero» номерний знак НОМЕР_1 у ОСОБА_1 було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання.

Штраф у сумі 425,00 грн. позивач сплатив 28 серпня 2015 року, що підтверджується квитанцією № 13226660 від 28 серпня 2015 року, а із зверненням про поверненням спірногоавтомобіля письмово звернувся до відповідача лише 05 жовтня 2015 року, тобто поза межами трьох днів з моменту затримання такого транспортного засобу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про безпідставність утримання спірного автомобіля на спеціальному майданчику є безпідставними, оскільки позивач завчасно з 04 липня по 06 липня 2015 року письмово про повернення вказаного автомобіля саме до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» не звертався, документів, які б підтверджували право власності чи співвласності відповідачу не надав та не здійснив оплату витрат, пов'язаних із зберіганням транспортного засобу за період з 07 липня по 05 жовтня 2015 року.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є власником автомобіля з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ст. 369 ЦК України).

Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_2, виданого у Республіці Польща 03 березня 2009 року, власником автомобіля є ОСОБА_5, а співвласником є ОСОБА_6.

25 травня 2015 року до свідоцтва про реєстрацію автомобіля внесено запис, яким вказано співвласником зазначено і ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про на неточність наданого перекладу свідоцтва про реєстрацію, де «wspolwlasciciel» (українською мовою - співвласник) визначено як власник (польською мовою - «wlasciciel»).

Оскільки ОСОБА_1 є співвласником вказаного автомобіля, то підстав для визнання саме за ним права власності на такий транспортний засіб при наявності інших співвласників немає.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших доказів на спростування таких висновків суду позивачем не надано, а судом таких доказів не здобуто.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і додаткового правового висновку не потребують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :