Провадження №2/523/2771/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила вселити її в кв. № 4, в будинку № 30, по вулиці Нерубальська в місті Одесі. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона з січня 1994 року постійно проживає в зазначеній квартирі наймачем якої є її батько. Також разом із нею постійно проживали та зареєстровані її діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Також зазначає, що 03.07.2016 року вона разом із дітьми та онуком (сином її старшої доньки) пішли в гості до ОСОБА_6, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Повернувшись до місця свого проживання біля 16.00 години увійти в квартиру не змогли, оскільки відповідач змінив замки в дверях і не впустив їх до квартири. Крім того, пояснила, що з того часу, вона з дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, а протягом останнього місяця знімає квартиру в буд. № 27 по вул. Республіканській в м. Одесі. З цього приводу вона зверталася до відділу поліції. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2, вимоги позову не визнав та предявив зустрічний позов про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог посилається на те, що в 1990 році отримав ордер на зайняття житлової площі в зазначеній квартирі на себе особисто. Членів сімї на час отримання житла у нього не було, оскільки до отримання житла, він розірвав шлюб із колишньою дружиною, яка залишилася проживати із дітьми, в тому числі і його донька (позивачка за первісним позовом). В січні 1994 року, він, на прохання колишньої дружини, надав згоду на реєстрацію місця проживання своєї доньки ОСОБА_1 за місцем його проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1, якій в листопаді 1993 року виповнилося 16 років, але без реєстрації місця проживання, вона не могла отримати паспорт громадянки України. Отже 26.01.1994 року ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання в його квартирі, але жодного дня в квартирі (з дня отримання ордера) не проживала.

Представник третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судовому засіданні, зазначив, що позов ОСОБА_1 не може підлягати задоволенню, оскільки не доведений, обставини викладені позивачкою спростовується матеріалами справи та показаннями свідків. Крім того, зазначив, що зустрічний позов ОСОБА_1 ОСОБА_7, доведений, а тому має бути задоволений судом.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 22.02.1990 року ОСОБА_2, отримав ордер №27 на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Членів сімї, на час отримання житла у ОСОБА_2, не було, оскільки до отримання житла, він розірвав шлюб із колишньою дружиною, яка залишилася проживати із дітьми, в тому числі і його донька (позивачка за первісним позовом ОСОБА_1В.). Після отримання ордеру ОСОБА_2, вселився в зазначену квартиру разом із ОСОБА_8, та її донькою від першого шлюбу, з якими він проживає до теперішнього часу. В січні 1994 року, ОСОБА_2, на прохання колишньої дружини, надав згоду на реєстрацію місця проживання своєї доньки ОСОБА_1 за місцем його проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1, якій в листопаді 1993 року виповнилося 16 років, але без реєстрації місця проживання, ОСОБА_1, не могла отримати паспорт громадянки України. Отже, 26.01.1994 року місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано в квартирі наймачем якої є ОСОБА_2, але жодного дня ОСОБА_1, в квартирі не проживала.

Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є безпосередніми сусідами ОСОБА_2, та які пояснили, що з дня вселення ОСОБА_2, в зазначену квартиру, ніколи не бачили ОСОБА_1, та її дітей, навіть на подвірї будинку. Крім того, Свідок ОСОБА_11, зазначив, що за власні кошти вісім років тому встановив залізні ворота на вхід до подвіря будинку в яких облаштовані двері із замком. Ключі від дверей він видав сусідам, отже ОСОБА_1, не мала доступу не тільки до квартири ОСОБА_2, а і в загалі до подвіря будинку. Також, обставини встановлені судом підтверджуються актами про не проживання від 29.06.2016р., та 23.03.2017р., (а.с. 79, 80).

Суд не приймає до уваги показання свідків про допит яких заявила ОСОБА_1, та ставиться до них критично, оскільки свідки є близькими родичами ОСОБА_1, так: ОСОБА_14, - зять; ОСОБА_3, - рідний брат, який перебуває у надзвичайно неприязних стосунках із батьком ОСОБА_2, про що він особисто заявив в судовому засіданні; свідок ОСОБА_15, - колишній чоловік ОСОБА_1, також перебуває неприязних стосунках із ОСОБА_2, та який на відміну від інших свідків позивачки зазначив, що ОСОБА_1, не менше ніж три роки не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, за цей час ОСОБА_1, змінила багато місць проживання, з яких йому відомі принаймні три, оскільки він зустрічається із своїми дітьми, які проживають з ОСОБА_1, та весь цей час зустрічається з дітьми за різними адресами.

Також, судом не прийнято до уваги квитанції про оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 5), оскільки з наданих копій не можливо встановити за яку житлову площу здійснено оплату за якою адресою отримані послуги, крім того оплата здійснена 11.07.2016 року тобто відразу після виниклого 03.07.2016р., конфлікту між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, з приводу проживання в житловому приміщенні наймачем якого є ОСОБА_2 Надані квитанції суд розцінює як штучне створення доказу на підтвердження проживання та утримання житла, (ст. 64 ЖК України - член сімї наймача), для можливості звернення до суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1, задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_16, підлягає задоволенню, як обґрунтований та доведений належними доказами.

Також, суд вважає, що ОСОБА_2, обрав вірний спосіб захисту порушеного права а саме ті норми права які регулюють виниклі правовідносини ст. ст. 71, 72 ЖК України, оскільки місце постійного проживання ОСОБА_1, не встановлено, при розгляді справи ОСОБА_1, двічі змінювала місце проживання, що унеможливлює застосування до виниклих правовідносин вимоги ст. 107 ЖК України.

На підставі ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про вселення відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: