Справа № 266/146/17
Провадження № 2/266/370/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Д`яченко Д.О.

при секретарі - Сологуб Т.В.

з участю позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, її представника - адвоката Румеліотіс В.В., відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_3, його представника - адвоката Степаненко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування усиновлення, третя особа - служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, суд -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказала, що 18.08.2015 року в Орджонікідзевському відділені державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецької області вона зареєстровала шлюб з ОСОБА_3 Актовий запис № 371. В шлюбі вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. С червня 2016 року шлюбні відносини с відповідачем фактично припинились, вона проживає окремо від відповідача. ОСОБА_3 добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на її повному забезпечені. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

23.02.2017 року відповідачем ОСОБА_3, подано зустрічний позов до ОСОБА_1 третя особа Служба по справам дітей Лівобережної адміністрації про скасування усиновлення. В позовній заяві, яку в подальшому було уточнено, вказав, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.12.2015 року йому дозволено усиновити малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 12.02.2016 року він вказаний батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після усиновлення вони прожили з ОСОБА_1 та дитиною разом, як сім'я, короткий час, за який він з дитиною практично не спілкувався, оскільки остання проживала з батьками ОСОБА_1 З дитиною у нього не склались відносини, він не став для неї авторитетом як один з батьків. На теперішній час вони мешкають окремо. ОСОБА_1 не допускає його до дитини, яка не хоче з ним спілкуватись. Вважає, що його позбавлено можливості належним чином виконувати свої батьківськи обов'язки, що відповідно до п.1 и п. 3, ч. 1 ст. 238 СК України є підставою для скасування усиновлення.

В судовому засіданні позивачка за основним позовом та відповідачка за зустрічним ОСОБА_1 суду пояснила, що вона підтримує свій позов про стягнення аліментів, та заперечує проти задоволення зустрічного позову про скасування усиновлення. В обґрунтування своєї позиції пояснила, що 18 серпня 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 У неї від першого шлюбу була неповнолітня дитина ОСОБА_5. Оскільки вони проживали однією сім'єю, ОСОБА_3 вирішив усиновити її доньку ОСОБА_5. Це було його добровільне рішення. Він займався усіма процедурами по всиновленню. Дитина також бажала, щоб її батьком став ОСОБА_3 19.12.2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя відповідачу було дозволено усиновити її дочку ОСОБА_5. Вже починаючи з січня-лютого 2016 року у них в сім'ї почалися скандали, а з червня 2016 року їх сімейні відносини фактично припинились. Вважає, що оскільки ОСОБА_3 юридично є батьком дитини, він бажав цього та добровільно взяв на себе обов'язки батька дитини він повинен утримувати свою дитину. Вважає, що підстав для скасування усиновлення не має, оскільки відповідач добровільно та усвідомлено прийняв рішення про усиновлення дитини.

Представник позивачки за основним позовом та відповідачки за зустрічним - адвокат Румеліотіс В.В. у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 просив суд задовольнити її позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5. При цьому вважає, що юридичних підстав для задоволення зустрічного позову не має, оскільки ОСОБА_3 добровільно та усвідомлено прийняв рішення про усиновлення.

Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 суду пояснив, що він не визнає позову про стягнення аліментів та просить задовольнити позов про скасування усиновлення. Пояснив, що він дійсно 18 серпня 2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 Від першого шлюбу у його дружини була дочка ОСОБА_5, яку він вирішив усиновити, так як хотів повноцінну сім'ю. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.12.2015 року йому дозволено було усиновити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одразу після рішення суду стосунки між ним та його дружиною погіршилися, він не одноразово вивозив речі з квартири в якій вони проживали. З червня 2016 року їх сімейні відносини взагалі припинились. Вважає, що його колишня дружина не мала наміру створювати сім'ю, а бажала лише від нього матеріального достатку, у зв'язку з чим і вмовила його усиновити свою доньку. В даний час між ним та донькою, склалися незалежні від його волі стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків. Дитина не бажає з ним спілкуватися, оскільки має біологічного батька, а його вважає чужою людиною.

Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним - адвокат Степаненко В.М. у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_3 просив у задоволенні основного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Представник третьої особи - служби по справам дітей Орджонікідзевської районної адміністрації м. Маріуполя до суду не з'явився, надав суду заперечення на зустрічний позов про скасування усиновлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що вимоги основного позову підлягають частковому задоволенню та вимоги зустрічного позову підлягають повному задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Допитана свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1 Пояснила, що ОСОБА_3 добровільно та усвідомлено вирішив про необхідність удочеріння її внучки ОСОБА_5. Він приймав участь у її вихованні, водив її у школу, грався з нею.

Свідок ОСОБА_11, суду пояснив, що він працює з ОСОБА_3 Йому відомо, що ОСОБА_3 був одружений з ОСОБА_1 За час проживання з ОСОБА_1 він мав матеріальні труднощі. Також йому відомо, що у ОСОБА_3 з дружиною були конфлікти.

Аналогічні пояснення дали свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_3 У ОСОБА_3 зі своєю дружиною були неодноразові конфлікти на ґрунті відсутності грошових коштів. Про усиновлення ОСОБА_3 доньки ОСОБА_5 вона дізналась вже після рішення суду. Вважає, що ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_3 тільки заради матеріальних благ.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що на момент усиновлення вона працювала в службі по правах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради та займалась процедурою по підготовці усиновлення ОСОБА_3 усиновлення ОСОБА_5 При бесідах, ОСОБА_3 добровільно і усвідомлено бажав усиновлення ОСОБА_5. Остання також виявляла бажання бути усиновленою ОСОБА_3 Через деякий час, після рішення суду про усиновлення ОСОБА_3 ОСОБА_16, він звертався до неї з питанням яким чином скасувати усиновлення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 18 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2017 року, що набрало законної сили 21 лютого 2017 року, було розірвано. (а.с. 34)

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 12 лютого 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 395, згідно якого ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (а.с.3)

У судовому засіданні не заперечувався той факт, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст. 180 СК України, ст. 27 Конвенції про права дитини.

Згідно ст.ст. 141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як визначено в ч.3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положення вказаних норм деталізовано в ч.4 ст. 2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобов'язань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі.

У зв'язку з тим, що суд задовольняє зустрічний позов в повному обсязі - обов'язки ОСОБА_3 як усиновлювача дитини, припиняють свою дію, в зв'язку з чим суд стягує аліменти з моменту звернення ОСОБА_1 до суду до моменту набрання рішенням суду, за зустрічним позовом, чинності.

За даних обставин, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2017 року і до дня набрання чинності цим рішенням, аліменти за період з моменту звернення позивача до суду - 11 січня 2017 року по 07 липня 2017 року включно, стягнути у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно із положеннями статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при звернені з вказаним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень.

Стосовно зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків:

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.12.2015 року заяву ОСОБА_3 про усиновлення неповнолітньої дитини задоволено. Дозволено ОСОБА_3 усиновити малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Записати ОСОБА_3 батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; народження в актовому запису про народження змінити прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5»; змінити по батькові дівчинки з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5»; ім'я, дату та місце народження залишити без змін. (а.с. 30-31)

Відповідно до свідоцтва про народження АДРЕСА_1, виданого 12 лютого 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 395, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (а.с. 3)

Ст. 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів.

Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки;

забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно із ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини , іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. ст. 14, 15 СК України сімейні права і сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі перекладені на іншу особу.

В силу ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Виходячи із змісту наведених положень закону, сім'я - це історично визначена організована соціальна спільність, що ґрунтується на шлюбі та кровній спорідненості, а також на інших підставах, що не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, характерними рисами якої є сумісне життя членів сім'ї, взаємна моральна та матеріальна підтримка, сумісне виховання членами сім'ї один одного і в першу чергу покоління, що підростає.

За змістом ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду.

Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Виходячи з викладеного, усиновлення призване, в першу чергу, забезпечити гармонійний розвиток дитини в умовах повної сім'ї і повинно максимальним образом відповідати інтересам дитини.

Поняття сім'ї і інтересів дитини, яка в ній виховується, наведені в ст. ст. 1, 3, 7 СК України.

Вирішуючи спір на користь ОСОБА_3, суд виходить з того, що на час усиновлення дитини сторони проживали однією сім'єю, мали почуття любові і поваги один до одного, користувалися правами і виконували взаємні обов'язки, зумовлені спільним проживанням однією сім'єю.

Між тим на час вирішення спору суд може констатувати припинення спільного проживання сторін, за умови якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають окремо вже на протязі більш як 16 місяців, що об'єктивно ускладнює можливість забезпечення ОСОБА_3 умов для виховання та розвитку усиновленої дитини в умовах сім'ї.

Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 фактично, але незначний час, виконував обов'язки усиновлювача, оскільки рішення про усиновлення було прийнято 29.12.2015 року, а вже з квітня 2016 року сторони мешкали окремо.

За вказаних обставин, суд не вбачає в скасуванні усиновлення порушення права дитини на гармонійний розвиток, якісне виховання, в оточенні близьких людей, спілкування яких характеризується наявністю почуттів любові, поваги, взаємного потягу, а стосунки є теплими та родинними.

І оскільки згідно із ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, суд вбачає всі підстави для задоволення позову, оскільки, як випливає з наведеної норми сімейного законодавства, саме статус усиновлювача зобов'язує особу для створення умов сімейного виховання дитини.

Аналогічні положення містяться в роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п. 13 яких усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок

Керуючись ст. ст. 11, 15,16, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, 180-183, 238-240 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 11 січня 2017 року, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 07 липня 2017 року, та не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08 липня 2017 року і до дня набрання чинності цим рішенням.

Рішення в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІПН НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування усиновлення, третя особа - служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Горлівка, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 відносно дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої: АДРЕСА_3, за місцем проживання своєї матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Виключити з актової записи № 395 від 30 квітня 2009 року про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 внесені Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції Донецької області відомості про батька дитини - ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-дений строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д`яченко Д. О.