У х в а л а

Іменем україни

02 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок в частині належності такого будинку до колгоспного двору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулися до суду із позовом про визнання за ними права на частку в майні колишнього колгоспного двору. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 08 січня 1988 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право особистої власності на будівлі в АДРЕСА_1. Дане будинковолодіння відповідно до довідки Волицької сільської ради від 30 серпня 2010 року№ 962 в житловому будинку по АДРЕСА_1 членами колгоспного двору були: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 26 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Волицької сільської ради прийнято рішення «Про розподіл часток колгоспного двору по АДРЕСА_1». Згідно даного рішення розподілено бувший колгоспний двір АДРЕСА_1 в частинах. Таким чином позивачі, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах: ОСОБА_7 - 1/4 частина; ОСОБА_6- 1/4 частина; ОСОБА_4- 1/4 частина; ОСОБА_5 - 1/4 частина. Позивачі зверталися до реєстраційної служби з проханням зареєструвати їх право власності на будинковолодіння і отримали відмову. Через змінив законодавстві вони не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі.

Крім цього з позовом звернулася ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 Волицькоїсільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок в частині належності такого будинку до колгоспного двору. Позов обґрунтовує тим, що на її думку будинковолодіння належить виключно ОСОБА_7, оскільки відповідно до довідки Волицької сільської ради у останньої не має відомостей про членство ОСОБА_7 в колгоспі, вважає, що віднесення спірного житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір є помилковим. Спірний будинок не відносився до колгоспного типу двору, а такий напис не відповідає дійсності, так як відсутні будь-які дані які б про це свідчили, відсутні відомості про членство її батьків до такої категорії осіб. Вважає, що будинок повинен належати виключно їй, оскільки померлий батько все своє майно заповів виключно їй.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року, позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1, Жовківського району Львівської області.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1, Жовківського району Львівської області.

У задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки позивачам ОСОБА_5 і ОСОБА_6, як членам колишнього колгоспного двору, належить право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

Ю.Г.Іваненко