ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7364/17
провадження № 2/753/4510/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтований такими обставинами. 09.03.2013 р. між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір, на підставі якого позивача було прийнято на роботу на посаду помічника адвоката. Згідно наказу № 05-К від 11.11.2013 позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте ні в день звільнення, ні пізніше, ОСОБА_3 не зняла з реєстрації в Центрі зайнятості трудовий договір з позивачем, не внесла до його трудової книжки запису про звільнення та не провела з ним належного розрахунку. Рішенням суду від 13.02.2015 відповідача зобов'язано зняти з реєстрації у Центрі зайнятості Дарницького району м. Києва трудовий договір з позивачем, внести до трудової книжки позивача запис про звільнення та стягнута заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням суду від 15.07.2016 з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2014 по 28.02.2016. Проте до цього часу повний розрахунок з позивачем не проведено, а тому відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 по 31.03.2017, що становить 19 661,07 грн.

Позивач ОСОБА_2 подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте в судове засідання вона не з'явилася, письмові заперечення на позов не подала.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

09.03.2013 між адвокатом ОСОБА_3 (фізичною особою, яка використовує найману працю) та ОСОБА_2 (найманим працівником) та було укладено трудовий договір, який був зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості за № НОМЕР_3. На підставі цього договору в трудову книжку позивача було внесено запис № 12 про прийняття на роботу на посаду помічника адвоката (а.с. 4-5, 7).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 3 трудового договору, фізична особа (відповідач) зобов'язалася оплачувати працю працівника в розмірі 1 600 грн. в місяць, а в подальшому не нижче мінімальної заробітної плати.

Згідно наказу № 05-К від 11.11.2013, підписаного ОСОБА_3, ОСОБА_2 звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 8).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2015, яке набрало законної сили 26.03.2015, ОСОБА_3 зобов'язано зняти з реєстрації у Дарницькому районному центрі зайнятості м. Києва трудовий договір № НОМЕР_3 від 09.09.2013, укладений між сторонами, внести до трудової книжки ОСОБА_2 запис про звільнення з посади помічника адвоката, вказавши день звільнення, а також стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 3 352,38 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15 974,33 грн. (а.с. 13-17).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2016, частково зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2017, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.10.2014 по 29.02.2016 в розмірі 25 154,60 грн. (а.с. 37-39, 40-42).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про виконання відповідачем судових рішень, що набрали законної сили, та виплату всіх належних ОСОБА_2 сум.

Будь-яких заперечень по суті заявлених позивачем вимог відповідачем ОСОБА_3 суду не надано.

За наданою позивачем формулою розрахунку середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2016 по 31.03.2017 розраховувався наступним чином:

Сз = Сд * Рд, при цьому Сд = ЗП2/ФРд

Сз - середня заробітна плата за час вимушеного прогулу;

Сд - середньоденна заробітна плата;

Рд - робочі дні за час вимушеного прогулу (272 днів);

ЗП2 - заробітна плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів (1219,05+1600 = 2819,05).

ФРд - фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні (39 днів);

Отже Сз = (1219,05+1600)/39*272 = 19 661,07 грн.

Доказів, які б спростовували виконаний позивачем розрахунок середнього заробітку, відповідач не надала.

Отже середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 по 31.03.2017 за 272 робочих дні затримки становить 19 661,07 грн.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 61, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 661 гривня 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо скаргу та заяву не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали.

Суддя: