25.09.2017 Справа № 756/8005/17
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Справа №2-756/3974/17
ун. № 756/8005/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 вересня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

Головуючого судді О.В. Диби

За участю секретаря І.О. Шпак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому вказала, що 10.08.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що під час спільного проживання між сторонами постійно виникали скандали, які призвели до того, що з листопада 2014 року сторони перестали спільно проживати. Відповідач постійно мав стосунки з іншими жінками. На початку 2015 року позивач повідомила відповідачу що вагітна, на що відповідач не повірив і зажадав підтверджень цій обставині. Відповідні підтвердження вагітності позивачем були надані. В травні 2015 року відповідач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу між сторонами. Разом із тим, враховуючи вагітність позивача, вказана позовна заява була залишена без розгляду.

За весь час вагітності позивача, відповідач жодним чином не цікавився станом її здоров'я та розвитком майбутньої дитини. Про параметри народженої дитини відповідач також не знав, оскільки в момент народження, відпочивав з іншою жінкою в Єгипті. З пологового будинку відповідач дитини з матір'ю також не забрав. Після повідомлення позивачем про факт народження дитини, відповідач жодним чином не відреагував. Пізніше, відповідач відвідав дитину, потримав її на руках і поїхав. Попросив зробити тест ДНК на визначення його батьківства. За результатом проведення тесту було встановлено, що відповідач можливо є батьком дитини з вірогідністю 99,9 %.

Після народження дитини, відповідач фактично її не бачив, не відвідував дитячих свят, не був присутнім під час її хрестин, не цікавився станом здоров'я та не надавав жодної матеріальної допомоги. Окрім цього вчинював психологічний тиск на позивача, яка була вимушена наймати особистого охоронця.

У зв'язку із вищенаведеним вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, заперечень проти позову не подав, явку представника не забезпечив.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 07.08.2017 року №104-6438. Звернувся до суду із усним клопотанням про необхідність вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини, у разі задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

В судове засідання, яке відбулося 25.09.2017 року всі учасники не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Позивач та представник третьої особи звернулися до суду із заявою про розгляду справи за їх відсутності. Позивач в своїй заяві також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

У зв'язку із відсутністю відповідача та не заперечення позивачем проти проведення заочного розгляду справи, керуючись ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та за результатами розгляду ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи доказами у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із матеріалів справи, 10.08.2007 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №1136.

Від зареєстрованого шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року позовну заяву відповідача було задоволено, а шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що відповідач, не зважаючи про обізнаність вагітності позивача та дату народження дитини, проігнорував свій обов'язок забрати дитину з матір'ю з пологового будинку, оскільки відпочивав з іншою жінкою в Єгипті, взагалі не цікавиться дитиною, не надає їй жодної матеріальної допомоги, не відвідує дитячих свят, не знає інтересів дитини.

Представником третьої особи було надано висновок від 07.08.2017 року №104-6438 відповідно до змісту якого, Комісія з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні ним своїх батьківських обов'язків, що свідчить про його винні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З матеріалів справи убачається, що відповідач на день народження дитини не з'являється, з нею не спілкується, не цікавиться станом здоров'я дитини та її фізичним і духовним розвитком, що свідчить про його самоусунення від виконання покладеного на нього батьківського обов'язку.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили твердження позивача про умисне ухилення відповідача від виконання ним свого батьківського обов'язку щодо утримання своєї дитини, забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку, відсутність бажання її бачити.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню та вихованню його малолітньої дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст. 166 СК України).

В судовому засіданні представник третьої особи наголошував на тому, що за умови ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд зобов'язаний вирішити питання про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини сторін.

Позивач та його представник, в судовому засіданні не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Визначення розміру аліментів залишили на розсуд суду.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем свого обов'язку щодо утримання спільної з позивачем дитини, те що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні платежі на її утримання, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач не наполягав на розгляді позовних вимог щодо визначення місця проживання спільної із відповідачем дитини, оскільки фактичного спору з приводу цієї обставини між сторонами не існує.

Інші наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст.7, 141, 164-167, 181 - 183, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав- задовольнити;

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1) батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2017 року;

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць;

Рішення після набрання ним законної сили, направити до органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1судовий збір в розмірі 640 грн.;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.;

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Оболонського районного суду м. Києва;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба