Провадження №2-з/760/295/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Коваленко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу у розмірі 111 172,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 25 666,21 грн., 3% річних у розмірі 6 679, 45 грн., а також судовий збір.

Ухвалою судді від 08.11.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Одночасно з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в яких просить накласти арешт на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач як єдиний спадкоємець ОСОБА_4 успадкувала всі його права та обов'язки, та відповідно до ст. 1218 ЦК України, зобов'язання з повернення боргу відповідно до договору позики від 01.05.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, переходять до неї. Заявник посилається на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №99004124 від 02.10.2017 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також на квартиру АДРЕСА_2. Вищевказане майно входить до складу спадщини та може бути відчужене спадкоємцем.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, просив заяву задовольнити.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ч.2, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосововувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Так, заявник просить суд накласти арешт на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами. Окрім того, заявником не надано жодного підтвердження належності відповідачу зазначеного у заяві майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Керуючись ст. 151 - 153, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А. Усатова