Справа № 761/9117/17
Провадження № 4-с/761/244/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на неправомірні дії Головного державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Банк А.А. про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна Марина Анатоліївна (далі - Заявник) 16 березня 2017 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії Головного державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Банк А.А. (далі - Державний виконавець) про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що 25 серпня 2009 року Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 036 грн. 39 коп. та судових витрат в розмірі 70 грн. 18 коп. Зазначив, що Державним виконавцем 04 жовтня 2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник зауважив, що при винесенні постанови Державний виконавець посилався на те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Заявник не погоджується із такими діями Державного виконавця. Вважає, що Державним виконавцем не вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідних для розшуку майна боржника та задоволення вимог стягувача. Вважає, що його права як стягувача були порушені. Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати дії Державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 жовтня 2016 року неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 жовтня 2016 року; зобов'язати Державного виконавця поновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 036 грн. 39 коп. та судових витрат в розмірі 70 грн. 18 коп., виданого Шевченківським районним судом м. Києва 25 серпня 2009 року.

Повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату та час судового розгляду справи, представник Заявника у судове засідання не з`явився. Клопотань про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності представника Заявника до суду не подавав.

Повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату та час судового розгляду справи, Державний виконавець у судове засідання не з`явився. Клопотань про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на скаргу, до суду не подавав.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності Заявника та Державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, необхідних для прийняття рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Судом встановлено, що 25 серпня 2009 року Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі № 2н-3554 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 036 грн. 39 коп. та судових витрат в розмірі 70 грн. 18 коп. (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Банк А.А. при примусовому виконанні Виконавчого листа № 2н- 3554, виданого Синельніківським міськрайонним судом 24 жовтня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 036 грн. 39 коп., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю майна у власності боржника, на яке може бути звернуто стягнення, та здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку іншого майна виявилися безрезультатними (а.с. 6).

Заявник стверджує, що Державний виконавець, не скориставшись у повному обсязі правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, не виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Заявник не надав суду належних, допустимих доказів, які б підтверджували зазначені ним у скарзі доводи. До того ж, Заявник не був позбавлений права повторно подати виконавчий документ для виконання.

Таким чином, вимоги викладені в скарзі необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, тому скарга в цілому є такою, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19 Конституції України, статей 1, 8, 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 69, 72, 383, 385 Цивільного процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на неправомірні дії Головного державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Банк А.А. про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії - в і д м о в и т и.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :