АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №755/5026/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Бибки Тетяни Яківни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року у цивільній справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої Ірини Валеріївни, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9670/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» (далі по тексту - ТОВ «ТЄС») на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої І.В.

Скасовано зупинення стягнення по виконавчому провадженню №50961598, яке відкрито Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі виконавчого листа №6/755/1048/15, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 13 серпня 2015 року щодо ТОВ «ТЄС», згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року.

Не погодившись із такою ухвалою суду Бибка Т.Я. в інтересах ТОВ «ТЄС» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу ТОВ «ТЄС». Зазначає, що у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» в першу чергу стягнення звертається на кошти боржника. Вказує, що головним державним виконавцем Косаревою І.В. не було направлено вимоги про виконання постанови про арешт коштів боржника до Державного казначейства України, ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, вказує, що державний виконавець так і не отримала відповіді від ПАТ «Промінвестбанк» про наявність коштів на рахунках боржника, необхідних для виконання рішення суду. Разом з тим, в порушення вимог Закону постановою від 18 листопада 2016 року державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника.

В суді апеляційної інстанції Пушок С.В. в інтересах ТОВ «ТЄС» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання представник ПАТ «Креді Агріколь Банк», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В. не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 лютого 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «ТЄС», ТОВ «ТЄС - К», ОСОБА_7, яким вирішено стягнути, солідарно, з ТОВ «ТЄС», ТОВ «ТЄС - К», ОСОБА_7 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість у сумі 4 376 986, 31 грн., 25 500, 00 грн. - третейського збору, 420, 00 грн. - витрат за публікацію оголошення.

13 серпня 2015 року на виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №6/755/1048/15 (а.с.98).

15 травня 2015 року Господарським судом Запорізької області видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 29 квітня 2015 року у справі №908/1325/15-г.

Вказаним рішенням вирішено стягнути з ТОВ «ТЄС» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3 559 027, 01 грн. (а.с.103).

26 квітня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50961598 за заявою представника ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 25 квітня 2016 року про примусове виконання рішення (а.с.100).

18 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В. у виконавчому провадженні №50961598 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що належать боржнику та розміщені на всіх рахунках у ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Кредобанк», Донецькому РУ ПАТ «ПриватБанк», а копію вказаної постанови направлено на виконання до банків та сторонам виконавчого провадження (а.с.109, 110).

10 червня 2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Блиндюком М.Ю. відкрито виконавче провадження №51383441 за заявою представника ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 06 червня 2016 року про примусове виконання рішення (а.с.105).

18 листопада 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В. у виконавчому провадженні №50961598 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, Орджонікідзе, 6.

24 березня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В., у відповідності до ст.30 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову, якою виконавчі провадження за №50961598 та №51383441 було об'єднано у зведене виконавче провадження №53642127 (а.с.120).

В березні 2017 року ТОВ «ТЄС» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревої І.В., в якій просило визнати дії останньої щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року протиправними та скасувати зазначену постанову.

Відмовляючи у задоволенні скарги ТОВ «ТЄС», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить порядку щодо черговості проведення оскаржуваних виконавчих дій, а тому державний виконавець діяв в межах своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України та ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваної постанови, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітень 2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Встановивши, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревої І.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника були правомірними та відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Доводи Бибки Т.Я. в інтересах ТОВ «ТЄС» про те, що головним державним виконавцем передчасно та в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника спростовуються наступним.

Так, відповідно до ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Разом з тим, положення статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють загальні правила порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема, частина 5 вказаної статті передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Таку ж правову позицію висвітлено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, а саме у п.23, де зазначено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону "Про виконавче провадження" у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина 5 статті 52 Закону "Про виконавче провадження"). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, 18 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що належать боржнику та розміщені на рахунках у ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Кредобанк», Донецькому РУ ПАТ «ПриватБанк»; копію вказаної постанови направлено на виконання до банків та сторонам виконавчого провадження (а.с.109, 110).

Таким чином, державний виконавець здійснив всі необхідні заходи для примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звернення стягнення на майно боржника, не зупиняє звернення стягнення на його кошти.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів також відхиляє доводи Бибки Т.Я. в інтересах ТОВ «ТЄС» щодо допущення у відповідях на адвокатські запити помилок, як такі, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За таких підстав, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року є законною і обґрунтованою та такою, що постановлена з додержанням норм чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бибки ТетяниЯківни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль