АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4711/17 Головуючий 1 інст. Ульяніч І.В.
Справа № 645/6699/15 Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Кіся П.В.,

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

04 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 343405 від 17 лютого 2014 року, ОСОБА_2 31 січня 2014 року о 22 год. 50 хв. на перехресті проспекту 50 років СРСР та Салтівського шосе у м. Харкові, керуючи автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1, виконала поворот ліворуч, перед зміною напрямку руху не впевнилась, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що рухався позаду, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, чим скоїла правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05 травня 2015 року було скасовано постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року, у звязку з необґрунтованістю відсутності вини в діях водія ОСОБА_2, провадження закрито, у звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

В результаті ДТП автомобіль марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, отримав суттєві пошкодження. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 3337, на 06 травня 2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 57 4650 грн 18 коп.

ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, з вимогою про отримання страхового відшкодування, проте 30 квітня 2015 року листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» їй було відмовлено у проведенні страхової виплати, у звязку з тим, що вона не зберегла свій автомобіль у пошкодженому стані для огляду представником страховика.

ОСОБА_1 вважає відмову необґрунтованою, зважаючи на те, що вона зверталася до відповідача 06 січня 2015 року, також повідомляла відповідача і раніше про ДТП, проте представник відповідача оглянув автомобіль лише 06 березня 2015 року. Отже представник відповідача не оглянув її автомобіль протягом 10 днів з моменту її повідомлення про ДТП, тому відповідно до статті 33.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) вона була звільнена від обовязку зберігати автомобіль в тому вигляді, яким він був після ДТП.

З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог, суд першої інстанцію виходив з положень статей 33, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 979, 991 ЦК України та постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також тих обставин, що невиконання особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених законом (ремонт автомобіля до звернення до страхової компанії), призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди, у звязку з чим відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу. Крім того, позивачем не надано доказів про те, що на час ДТП вона була власником автомобіля, або користувалась ним на будь-якій правовій підставі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується судова колегія.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 31 січня 2014 року о 22 год. 50 хв. на перехресті проспекту 50 років СРСР та Салтівського шосе у м. Харкові, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч, перед зміною напрямку руху не впевнилась, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що рухався позаду. Автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажир автомобілю «Hyundai Elantra» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 скасовано, провадження закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Під час розгляду адміністративного матеріалу про справі була призначена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 3463 від 27 червня 2014 року дії водія автомобіля «Hyundai Elantra» ОСОБА_5 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пунктів 12.4, 12.9 «б» та пункту 13.1 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у дослідній частині висновку судової автотехнічної експертизи зазначено, що 18 квітня 2014 року для експертного огляду був представлений автомобіль «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, при огляді якого було встановлено, що будь-які сліди та механічні пошкодження на автомобілі відсутні, автомобіль знаходиться у відремонтованому стані.

Тобто судом було встановлено, що станом на 18 квітня 2014 року, ще до подачі позивачем до страхової компанії відповідача заяви про відшкодування шкоди завданої в наслідок ДТП, автомобіль було відремонтовано, про що також свідчать фототаблиці додані до експертного дослідження.

30 квітня 2015 року листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» № 3054-31, ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, у звязку з тим, що відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів зобовязані зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, проте відповідно до ОСОБА_6 огляду транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, від 06 березня 2015 року, в графі пошкоджень зазначено, що пошкодження передньої частини автомобілю усунені, тому у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування по даному випадку.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що оскільки протягом десяти робочих днів керівництво СК не спрямувало їй свого експерта чи страхового комісара, а тому у відповідно до вимог статті 33.3 Закону вона звільнилася від обовязку збереження майна у тому вигляді, в якому воно було після ДТП, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Статтею 33 Закону передбачено дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, статтю 33.1.4 визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до страховика майже через один рік після настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто з порушенням строків, передбачених статтею 33 Закону.

Крім цього, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що автомобіль був нею придбаний за генеральною довіреністю 26 серпня 2013 року, що підтверджується письмовими поясненнями власника автомобіля ОСОБА_6 від 26 лютого 2016 року судовою колегією до уваги не приймаються.

Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 станом на 31 січня 2014 року на відповідній правовій підставі володіла та користувалася автомобілем «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_7