УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Горохівське АТП-10764» про зобов'язання нарахувати заробітну плату за період роботи у зоні відчуження та видати довідку про розмір заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11 квітня 1988 року по 7 травня 1997 року працював у ВАТ «Горохівське АТП-10764», в подальшому ПАТ «Горохівське АТП- 10764», на посаді водія. За вказаний період його тричі було відряджено в зону відчуження з метою ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується записом у трудовій книжці, а також посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а також довідкою, виданою 9 серпня 1999 року ВАТ «Горохівське АТП-10764». Позивачу як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи управлінням Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області нарахована та виплачуються пенсія. Вважає, що розмір пенсії є значно заниженим, оскільки однією з підстав для її нарахування є вищезазначена довідка ВАТ «Горохівське АТП-10764» про розмір його заробітної плати на цьому підприємстві за час роботи в зоні відчуження. Як вбачається з вказаної довідки, збережений середньомісячний заробіток в період з 12 квітня по 12 травня 1988 року йому нараховано в розмірі 18 крб, що не відповідає дійсності, оскільки ВАТ «Горохівське АТП-10764» в порушення норм чинного на той час законодавства не нарахувало заробітної плати за час його перебування у відрядженні у цей період.

На підставі наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд зобов'язати ПАТ «Горохівське АТП-10764» нарахувати йому середньомісячну заробітну плату за період його роботи у відрядженні в зоні відчуження для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 12 квітня по 12 травня 1988 року, та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати, стягнути їх з відповідача і зобов'язати ПАТ «Горохівське АТП-10764» видати йому довідку встановленого зразка про середньомісячну заробітну плату для звернення до Пенсійного фонду України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили із того, що позивачем всупереч положень ст. ст.10, 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами факти порушення відповідачем прав позивача на отримання пенсії в збільшеному розмірі.

При цьому суди правильно послалися на те, що при відсутності у підприємства відповідних первинних документів відсутні й правові підстави для включення у довідку встановленого зразка для Пенсійного фонду України середньомісячної заробітної плати у період перебування в зоні відчуження.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П.Штелик