Справа № 509/258/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополі заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.07.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення та визнання права спільної часткової власності, виключення частки зі спадкового майна, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.10.2015 р. - був задоволений позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ; визнано право власності в порядку спадкування за нотаріально-посвідченим заповітом (реєстр. № 85) від 06.01.2005 р., після смерті ОСОБА_6, померлого 29.07.2008 р. - за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/5 частці за кожною, за ОСОБА_4 на 1/10 частку на спадкове майно у вигляді : житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який належав заповідачу ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності від 18.12.2002 р. виданого на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 701 від 22.10.2002 р. і земельної ділянки, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала заповідачу ОСОБА_6 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ОД від 01.07.1994 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 196 і виданого на підставі рішення Сухолиманської сільради № 88 від 18.03.1994 р., які знаходяться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців, 13 та земельної ділянки, площею 0,390 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 020020002, що розташована за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців, № 13 «б» і належала заповідачу ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 014246 від 23.09.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 969-17 і виданого на підставі нотаріально-посвідчених договорів дарування земельних ділянок серії ВАМ № 9251352 від 21.08.2003 р. (реєстр. № 1426) ; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення та визнання права спільної часткової власності, виключення частки зі спадкового майна відмовлено.

17.08.2017 р., представниця відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила суд, розяснити вищевказане рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.07.2015 р., а саме, чи належить ОСОБА_7, матері спадкодавця ОСОБА_6, померлого 29.07.2008 р. обовязкова частка у складі спадщини (спадкового майна), якщо так, то яка частина (обовязкова частка) складу спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлого 29.07.2008 р. належить ОСОБА_7, у яких розмірах обовязкова частка ОСОБА_7 має виділятися з часток спадкоємців за заповітом після смерті спадкодавця.

В судовому засіданні, представниця заявниці підтримала свою заяву, з якою погодилась відповідачка ОСОБА_5, і проти задоволення якої заперечувала представниця позивачки ОСОБА_3, вважаючи, рішення суду повністю зрозумілим сторонам, а заяву про розяснення рішення безпідставною і безпідставною, так як мотиви і підстави, викладені у заяві, не були предметом дослідження суду, оцінку якому надав апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 21.10.2015 р., залишивши в силі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.07.2015 р.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, заяви про слухання справи за їх відсутністю суду не надали.

Заслухавши пояснення представниці сторін та вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні заяви про розяснення рішення суду слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим, суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Суд встановив вищевказані обставини справи, зміст рішення суду та дійшов висновку, що на стадії виконання рішення суд не може застосовувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду. У іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (стягувачів) без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим, враховуючи, що заявниця просить суд, розяснити судове рішення відносно обовязкової частки особи, яка не була стороною спору, будь-яких самостійних вимог з приводу спору з жодного боку сторін вказана особа не заявляла до суду, а тому, суд не вирішував питання про обовязкову частку у спадщині громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_7, яка подала свою заяву нотаріусу від 27.01.2009 р. (реєстр. № 48) про прийняття спадщини за заповітом від 06.01.2005 р. (реєстр. № 85) після смерті сина ОСОБА_6, померлого 29.07.2008 р., в якому вона не вказана і стосовно якої, спадкодавець не зробив розпорядження при житті. Крім того, в матеріалах цивільної справи та спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, померлого 29.07.2008 р., окрім заяви ОСОБА_7 відсутні жодні її заяви або відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій відносно вказаної особи (нотаріальна відмова, постанова), що свідчить про те, що ОСОБА_7 не виявила свого бажання з січня 2009 року по день набрання вищевказаним рішенням суду 21.10.2015 р. вчинити будь-які дії з приводу отримання обовязкової частини спадщини в порядку ст. 1241 ЦК України, однак цього не зробила і не зверталась до нотаріуса для вирішення питання по прийняттю спадщини в порядку ст. 1241 ЦК України.

У звязку з викладеним, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці про розяснення рішення безпідставними і необґрунтованими, в задоволенні яких слід відмовити.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гандзій Д.М.