Провадження №2/523/4724/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому зазначив, що він на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22 листопада 1995р. є власником в цілому квартири АДРЕСА_1. Втім, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від дізнався, що постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси від 09 липня 2008р. було накладено арешт на 1/3 частину вказаної квартири. З відповіді державної виконавчої служби він дізнався, що арешт був накладений за борговими зобов'язаннями ОСОБА_3, проте по якому виконавчому провадження він дізнатися не може, так як виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт, було знищено. Посилаючись на порушення своїх прав, як власника, позивач просить зняти арешт з 1/3 частини належної йому на праві власності квартири, встановивши порядок виконання рішення суду.

Позивач в судове засідання не з'явився надіславши до суду заяву про підтримання позовних вимог та їх розгляду за йоговідсутності.

Відділ ДВС не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи належним чином направлявся судовий виклик.

За письмовою згодою позивача розгляд справи проведений в заочному прядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22 листопада 1995року, який був посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої одеської державної нотаріальної контори Рюміною О.О., реєстровий № 2-21688. З представленого договору дарування убачається, що вказана квартира перейшла у власність позивача в зв'язку з її дарунком з боку ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.10-11). Реєстрацію вказаної квартири в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно відбулась 22 червня 2012р., що підтверджується відповідним Витягом від 22 червня 2012р. № 34600604 (а.с.9).

Реєстрація права власності на вказану вище квартиру за позивачем також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 липня 2017р. № 91444394. Крім того з вказаної довідки убачається, що постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси серії АН 306602 від 09 липня 2008року був накладений арешт на 1/3 частину квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3

Згідно відповіді начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 14 липня 2017р., в провадженні у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 та під час виконавчих дій був накладений арешт на 1/3 частину вказаної вище квартири. Будь-якої іншої інформації з приводу проведення виконавчих дій відділ ДВС не може надати в зв'язку з знищенням виконавчого провадження, у зв'язку з закінченням терміну його зберігання (а.с.5).

Крім того, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.8).

Встановлення таких обставин, як знищення виконавчого провадження та смерть боржника ОСОБА_3 позабавляє суд вирішити питання щодо залучення до участі у даній справі стягувача та боржника у виконавчому проваджені, по якому був накладений арешт.

При розгляд даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина друга вказаної статті визначає, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Зважаючи на викладене слід дійти висновку, що державним виконавцем 14 липня 2008року був накладений арешт на спірну 1/3 часину, яка на той час належала на праві власності ОСОБА_2, а не ОСОБА_3, а також в той час коли боржник - ОСОБА_3 помер за десять років до такого арешту.

Отже,встановлені в судовому засіданні фактичні обставини вказують на те, що накладений арешт порушує права та охоронювані інтереси позивача, які підлягають судовому захисту, шляхом зняття такого арешту.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,61,64, 212-215,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 накладений постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси Сокол Ю.С. від 09 липня 2008року, серії АН №306602.

Після набрання рішення судузаконної сили, рішення є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладання арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, власником якої був вказаний ОСОБА_3.

Рішення може бути перегл януто судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя -