РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Довбенко Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 " Київський страховий дім" ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 акціонерного товариства " Київський страховий дім" про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 акціонерного товариства " Київський страховий дім" про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 травня 2016 року о 17 год. 10 хв. по вул.Струтинськоїв м.Рівне в дворі будинку №13-«а» водій автомобіля ОСОБА_3, керуючи заднім ходом не переконався,що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_1, який перебував у нерухомому стані. Вина ОСОБА_3 встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.06.2016 р. у справі № 569/6298/16-п. Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, що належить позивачу.

Позивач подав 23.05.2016 р. заяву про виплату відшкодування відповідачу ОСОБА_4 «Київський страховий дім».Відповідач ОСОБА_4 «Київський страховий дім» 30.08.2016 р. в добровільному порядку сплатив позивачу 8788,84 грн. Не погодившись із розміром виплаченого відшкодування позивач звернувся до суду, та клопотав про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно висновку №36 від 20 лютого 2017 р. судової автотоварознавчої експертизи: вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ станом на 13 травня 2016 року становить 18872,10 грн.

Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Вказує, що із врахуванням виплати страхового відшкодування 8788,84 грн., здійсненої в добровільному порядку відповідач ПАТ «Київський страховий дім» має прострочене грошове зобовязання перед позивачем у розмірі 10083,26 грн.

Також просить стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період часу з 31.08.2016 р. по 22.03.2017 р., яка із суми боргу 10083,26 грн. становить 1606,69 грн.

З відповідача ОСОБА_3 просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та 1037,81 грн. за шкоду завдану здоровю.

Судові витрати повязані із проведенням експертизи становлять 2236,00 грн. (в т.ч. оплата послуг експерта 2200,00 грн., витрати на повідомлення сторін телеграфом 36 грн.), судові витрати на правову допомогу сплачено позивачем в сумі 3300,00 грн.

Просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Київський страховий дім» страхове відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 10083,26 грн. та 1606,69 грн. пені, а з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та 1037,81 грн. за шкоду завдану здоровю. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із витрат повязаних із проведенням судових експертиз в розмірі 2236,00 грн., витрати на правову допомогу 3300,00 грн.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на подані докази та норми матеріального права.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, подав письмові заперечення та пояснив суду, що оскільки автомобіль, яким він керував, був застрахований відповідно до полісу обовязкового страхування, то відповідальність за завдану шкоду несе ПАТ «Київський страховий дім». Вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на лікування вважає необґрунтованими.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Київський страховий дім» подав письмові заперечення. В судовому засіданні позов не визнав, вказуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ОСОБА_4 «Київський страховий дім» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6805424. Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством..» Згідно Висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста №59240 від 26.06.2016 року проведеного оцінювачем ОСОБА_7 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 8788,84 грн. А отже, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2016 року о 17 год. 10 хв. по вул.Струтинськоїв м.Рівне в дворі будинку №13-«а» водій автомобіля ОСОБА_3, керуючи заднім ходом не переконався,що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_1, який перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження

З постанови Рівненського міського суду Рівненської області по адміністративній справі № 569/6298/16-п від 07.06.2016 р. відносно ОСОБА_3 вбачається, що судом було встановлено докази, які вказували на наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова суду набрала законної сили.( а.с. 2)

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду № 6 від 27 березня 1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В судовому засіданні встановлено і дана обставина сторонами визнана, що ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_3, на відповідній правовій основі, з участю якого сталась дорожньо- транспортна пригода, а відтак, шкода заподіяна даним джерелом підвищеної небезпеки має відшкодовуватись саме ОСОБА_3

З полісу обовязкового страхування АЕ/6805424 від 19.02.2016 р. вбачається, що транспортний засіб «ВАЗ-2105», д.н.з. НОМЕР_4 забезпечений в ОСОБА_4 «Київський страховий дім». Страхова сума за шкоду завдану майну встановлена в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Згідно із ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту № 712-5901/1 від 15.08.2016, ОСОБА_4 «Київський страховий дім» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 8788 (вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 84 коп.

Вина відповідача ОСОБА_3 в ДТП, наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/6805424 від 19.02.2016 р. укладеного ОСОБА_4 «Київський страховий дім» та здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 8788,84 грн. учасниками судового процесу визнавалась, а отже дана обставина доведенню, в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає.

Висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста №59240 від 26.06.2016 року проведеного оцінювачем ОСОБА_7, згідно якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 8788,84 грн., виконано із порушенням вимог п. 5.1 ОСОБА_7 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Спеціаліст ОСОБА_7 здійснив оцінку не провівши огляд пошкодженого в ДТП автомобіля НОМЕР_2. В звіті №59240 відсутній протокол (акт) огляду пошкодженого автомобіля, складений та підписаний оцінювачем ОСОБА_7 Отже, звіт оцінювача ОСОБА_7 №59240 від 26.06.2016 на суму 8788,84 грн. є недопустимим доказом.

Судовий експерт ОСОБА_8, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухвалою суду здійснив дослідження та надав у своєму висновку відповіді на поставлені питання. Згідно висновку №36 від 20 лютого 2017 р. судової автотоварознавчої експертизи вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ станом на 13 травня 2016 року становить 18872,10 грн.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 « Київський страховий дім» ОСОБА_5 в тій частині, що висновок експерта № 36 судової авто товарознавчої експертизи від 20 лютого 2017 року є неналежним та недопустимим доказом у вказаній справі, оскільки не містить питання, щодо матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка відбулась 07 травня 2016 року, судом не приймається до уваги з огляду на таке.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими є докази, які одержані без порушення порядку встановленого законом.

З матеріалів справи безспірно вбачається, що судом на 19 грудня 2016 року було викликано представника відповідача у справі ОСОБА_4 « Київській страховий дім», однак в судове засідання, будучи належним чином повідомлений представник відповідача не прибув ( а.с. 91). Під час судового засідання було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої було постановлено питання щодо вартості ремонту автомобіля НОМЕР_2., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 13 травня 2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_4 « Київський страховий дім» своїм правом на постановку додаткових питань не скористався, будь- яких клопотань про призначення в подальшому додаткової чи повторної експертизи суду не заявляв.

Крім того, в судовому засідання встановлено, що вартість ремонту встановлювалась саме на 13 травня 2016 року, оскільки в цей день пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 був оглянутий представником страхової компанії.

Таким чином, висновок експерта № 36 від 20.02.2017 року містить інформацію щодо предмета доказування, здобутий у відповідності до вимог чинного цивільно- процесуального законодавства ( експертиза призначена судом в межах розгляду даної цивільної справи)/, будь- яких доказів про порушення при призначення експертизи в судовому засіданні не здобуто та сторонами не надно, а відтак, суд приходить до висновку, що вказаний висновок експерта № 36 від 20.022017 року є належним та допустимим доказом у справі.

Суд вважає доведеним той факт, що вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ станом на 13 травня 2016 року становить 18872,10 грн.

Враховуючи виплачене страхове відшкодування 8788,84 грн., на користь позивача підлягає до стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_4 «Київський страховий дім» по страховому відшкодуванню за шкоду завдану майну в розмірі 10083,26 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені з ОСОБА_4 « Київський страховий дім» в розмірі 1606 грн. 69 коп, то в цій частині суд приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з такого.

Так, відповідно до положень абз.1 п.36.2 ст. 36 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов»язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обгрунтуваними прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Абзац 5 пункту 36.2 статті 36 вказаного закону передбачає, що у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

З матеріалів справи слідує, що на дату подання заяви ОСОБА_1 23.05.2016 року не було подано доказів вини ОСОБА_3. встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили.

Також безпідставні і підстави для застосування п.36.5 ст. 36 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в період з 30.08.2016 року на суму 10083, 26 грн відсутні, оскільки в порядку передбаченому ст.. 36 вказаного Закону позивач не погодившись з рішенням страховика реалізував право на оскарження такого рішення до суду, а отже має місце спір про право. Заявлена до стягнення сума 10083, 26 грн заявлена лише 22.03.2017 року і вказана сума не була узгоджена, а відтак на даний час відсутні підстави для нарахування на вказану суму пені.

При вирішенні питання про задоволення позову у частині моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.1,2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням його здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає доведеним наявність шкоди, що виразилась у тому, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_1 був позбавлений можливості використовувати належний йому автомобіль для сімейних і виробничих цілей. На ремонт автомобіля він був змушений витрачати значні кошти, що ставило його і його сімю у скрутне матеріальне становище. Він втратив душевний спокій, багато часу витрачаючи на оформлення документів та проведення експертизи. Все це призвело до порушення нормальних життєвих звязків позивача, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд вважає доведеною наявність протиправної поведінки відповідача, що виразилось в тому, що відповідач уникав зустрічей з позивачем для вирішення питання про добровільне відшкодування шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_1, суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань позивача, які виникли внаслідок ДТП та необхідності ремонту автомобіля, докладати значних зусиль для організації свого життя через раптову та термінову потребу в коштах на ремонт автомобіля.

Позивач надав суду докази того, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з погіршенням здоров'я та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього. Із наданої позивачем медичної документації вбачається, що у позивача спостерігалося підвищення тиску та загострення гіпертонічної хвороби, яке він повязує із наслідками ДТП, які спричинили позивачу сильний стрес, дискомфорт та погіршення стану здоровя. ( а.с. 84-87)

З урахуванням таких обставин, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково - на суму 500 гривен.

Що стосується позовних вимог про стягнення 1037, 81 грн витрат на лікування, то вказані вимоги до задоволення не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яка відбулась 07 травня 2016 року жодних травм позивач ОСОБА_1 не отримував і лікування безпосередньо із дорожньо- транспортною пригодою не проходив, а відтак, відсутній причинний зв»язок між дорожньо- транспортною пригодою та ушкодженням здоров»я.

Не підлягають до задоволення і вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з такого.

Частинами 1, 2 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 12 жовтня 2016 року надавав адвокат ОСОБА_2В,

Проте жодних відомостей затраченого адвокатом часу на надання правової допомоги ОСОБА_1, кількості часу, витраченого ним на участь у судових засіданнях, виходячи з вимог ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", та квитанцій на оплату послуг адвоката позивачем суду не надано.

А оскільки компенсація витрат на правову допомогу підлягає доказуванню в судовому засіданні, жодних належних та допустимих доказів на понесення таких витрат позивачем не надано, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов»язані із проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявляла клопотання про проведення експертизи, а статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

З квитанції 0.0.701329438.1 від 07.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було оплачено 2200 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи, а відтак вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 « Київський страховий дім».

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача, тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за вимогами про стягнення страхового відшкодування, а з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за вимогами про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. ( п»ятсот ) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Київський страховий дім»на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 10083,26 грн ( десять тисяч вісімдесят три грн.. 26 коп) та 2200 ( дві тисячі двісті ) грн.- витрат, пов»язаних із проведенням експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь держави з відповідача ОСОБА_3 640,00 грн. судового збору.

Стягнути на користь держави з відповідача ОСОБА_9 акціонерне товариство «Київський страховий дім» 640,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина