Справа № 212/3234/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорного І.Я.,

за участі секретаря судового засідання Курделяс А.О.,

сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що працював з 25 вересня 2000 року по 30 травня 2001 року гірником з повним робочим днем на підземних роботах шахти "Більшовик" ДП "Кривбасзалізрудком", з 31.05.2001 року по 01.01.2003 року прохідником четвертого розряду на шахті "Більшовик", з 02.01.2003 року по 17 .03.2016 року прохідником 4-го та 5-го розрядів на шахті "Октябрська" ДП, ВАТ та ПАТ "Кривбасзалізрудком " в шкідливих умовах праці.

06 жовтня 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1305 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. / пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст./ група "В". Легенева недостатність другого ст. Радикулопатія поперекова-крижова з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, з нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів / ПФ першого ст. /. Вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії локальної вібрації з вегетативно-сенсорною полінейропатією, дв. плечолопатковим періартрозом. ПФ першого-другого ст., остеоартрозом ліктьових суглобів / ПФ першого ст. /, деф. артрозом дрібних суглобів кистей.

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 24 листопада 2016 року, відповідно якого професійне захворювання виникло через перевищення гранично допустимих шкідливих факторів виробництва.

За висновком МСЕК від 07 лютого 2017 року йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % з 30 січня 2017 року до 1 лютого 2018 року .

У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його спосіб та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 640000,00 грн., які просить стягнути з відповідача.

В судове засідання позивач не зявився.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити, з підстав, що вказані в позові.

Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки не надано доказів завдання моральної шкоди, не надано доказів вини підприємства, позивач був попереджений про шкідливі фактори виробництва при прийомі на роботу, належним чином забезпечувався необхідними індивідуальними засобами захисту. Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вини підприємства.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював з 25 вересня 2000 року по 30 травня 2001 року гірником з повним робочим днем на підземних роботах шахти "Більшовик" ДП "Кривбасзалізрудком", з 31.05.2001 року по 01.01.2003 року прохідником четвертого розряду на шахті "Більшовик", з 02.01.2003 року по 17.03.2016 року прохідником 4-го та 5-го розрядів на шахті "Октябрська" ДП, ВАТ та ПАТ "Кривбасзалізрудком" в шкідливих умовах праці, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серія НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

Згідно рішення ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 1305 від 06 жовтня 2016 року позивачу встановлене професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. / пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст./ група "В". Легенева недостатність другого ст. Радикулопатія поперекова-крижова з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, з нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів / ПФ першого ст. /. Вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії локальної вібрації з вегетативно-сенсорною полінейропатією, дв. плечолопатковим періартрозом. ПФ першого-другого ст., остеоартрозом ліктьових суглобів / ПФ першого ст. /, деф. артрозом дрібних суглобів кистей (а.с. 22).

Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 06.04.2016 року виданої в.о. головного державного санітарного лікаря м. Кривого Рогу де вказано, що позивач за період роботи з 25.09.2000 року працював прохідником з повним робочим днем на підземних роботах, підземним гірником на шахтах "Большовик" та "Октябрська" ВАТ "Кривбасзалізрудком", (правонаступник якого є ПАТ "Кривбасзалізрудком"), за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем виробничого шуму - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем виробничої локальної вібрації при роботі з ручним буровим устаткуванням - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с. 15-18).

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 24 листопада 2016 року, відповідно якого професійне захворювання виникло через перевищення гранично допустимих шкідливих факторів виробництва, а саме :

-пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% з концентрацією у повітрі робочої зони 6, мг./м3 при ГДК до 2,0мг./м3;

-важкість праці : регіональне навантаження / з переважною участю м'язів рук та плечового суглоба / 49 Вт при допустимому до 45 Вт.

Маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну- 43 кг при допустимій до 30 кг Періодичне знаходження у нахиленому положенні до 30 градусів/ понад 30 градусів -68 14% зміни при допустимому до 25/0%;

Нахили тулубу / вимушені, більше 30 градусів / 260 разів за зміну при допустимих 51-100 разів ;

- вібрація : еквівалентний рівень локальної вібрації - 114 дБ при ГДР 112 дБ по ДСН 3.3.6.039-99.

Згідно з висновком МСЕК від 07.02.2017 року серії 12 ААА № 044552 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % з 30 січня 2017 року до 1 лютого 2018 року. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує "ВМП, забезпечення лікарськими засобами".

Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо постійно відчуває ниючий біль та обмеження рухів в поперековому та шийно-грудному відділах хребта, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднення ходи та оніміння кінцівок, задишку при фізичному навантаженні, кашель з періодичним виділенням мокроти, приступи задухи, затруднене дихання при фізичному навантаженні, швидку втому та пітливість. Такий стан не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, вести повноцінне життя.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 24 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, у розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: І. Я. Чорний