Ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кадєтової О.В., ЄвтушенкоО.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

28 січня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договори № 01765/13, № 01766/13, № 01767/13, предметом яких є те, що одна сторона (адміністратор), за згодою іншої сторони (учасника), зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договорів, в тому числі: створити групу учасників, забезпечити їх адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організувати та проводити розподіл свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором та додатковою угодою до нього.

Вказує, що діяльність ТОВ «ЕкономКомфорт» містить ознаки фінансової послуги та підлягає ліцензуванню. Станом на 23 жовтня 2013 року (дата укладення договорів) такої ліцензії у відповідача не було.

Тому вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України договори за № 01765/13, № 01766/13, № 01767/13 підлягають визнанню недійсними, як такі, що вчинені юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Також зазначав, що на виконання оспорюваних договорів ним було сплачено 56 383,88 грн.

Із цих підстав просив визнати недійсними укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «ЕкономКомфорт» договори № 01765/13, № 01766/13, № 01767/13 від 23 жовтня 2013 року та стягнути з відповідача на його користь 56 368 грн.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсними договори, укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «ЕкономКомфорт»: №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23 жовтня 2013 року.

Стягнуто з ТОВ «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_4 27 222,44 грн, сплачених по договорах № 01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23 жовтня 2013 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ЕкономКомфорт» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що послуги, яка надавалася відповідачем позивачу, за своєю суттю є фінансовими послугами у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а тому відповідно до положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є обов'язковим отримання відповідачем ліцензії для надання таких послуг.

Встановивши, що відповідач такої ліцензії не мав і не належав до установ, на діяльність яких не поширюється положення щодо її отримання, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про визнання оспорюваних договорів недійсними .

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-2629цс15.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

О.І. Євтушенко

Г.І. Мостова