Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/900/16-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 23 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2016року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем 22.06.2007року щодо належної їй на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,7603га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Вказана земельна ділянка передана в оренду строком на 10 років. З моменту укладення договору відповідач здійснює обробіток земельної ділянки, проте в порушення вимог законодавства він не розробив проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки, що призводить до зниження родючості грунтів, загрожує збереженню стану орендованої земельної ділянки та порушує права позивача як власника земельної ділянки.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не була застосована частина 4 статті 22 Земельного Кодексу України, яка є прямою нормою та обов»язковою для виконання і покладає безпосередній обов'язок на землекористувачів або землевласників- при веденні товарного сільськогосподарського виробництва розробляти проект землеустрою. Вважає, що доводи відповідача про дотримання сівозміни на орендованій земельній ділянці є безпідставними, оскільки сівозміна не може дотримуватись без розробки компетентною установою відповідного проекту землеустрою.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, представником позивача не доведено, що відповідачем їй було завдано шкоди і вона значною мірою позбавилася того, на що розраховувала від оренди землі (частина 2 статті 651 ЦК України, стаття 32 Закону України «Про оренду землі»). Суд також дійшов висновку, що похідні позовні вимоги щодо зобов'язання повернути земельну ділянку не підлягають задоволенню, оскільки не встановлено підстав для розірвання договору оренди.

Колегія суддів вважає такий висновок законним і обґрунтованим з огляду на таке.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Аналогічна норма закріплена у статті 31 Закону України «Про оренду землі».

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї зі сторін, договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,7603га, яка розташована в с. Степок Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 червня 2007 року /а.с.9/. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 22 червня 2007 року ОСОБА_1 передала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,7603га у платне користування СТОВ «Хлібороб» строком на 10 років. Передача земельної ділянки підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки /а.с.8/.

Умови збереження стану об'єкта оренди передбачені п.17 договору оренди земельної ділянки. Пунктом 21 договору визначено, що орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим у якому він одержав її в оренду.

Укладений договір оренди земельної ділянки узгоджується із положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі», а також ст.22 ЗК України в редакції чинній на час укладання договору.

Вказана норма ст. 22 ЗК України доповнена частиною 4 на підставі Закону України № 1443-17 від 04.06.2009року та поширювала свою дію на період до 01.01.2015р. на тих власників і користувачів, які використовують землі для ведення товарного сільгоспвиробництва загальною площею більше як 100га.

Встановлений ч.4 ст.22 ЗК України обов'язок використання земель сільськогосподарського виробництва відповідно до розроблених та затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, втратив чинність на підставі Закону України № 191 від 12.02.2015року, який набрав чинності із 05.04.2015р.

Станом на час укладання договору обов»язок розробки проекту землеустрою для забезпечення еколого - економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, а ні договором, а ні законодавством передбачений не був.

А тому доводи, наведені в апеляційній скарзі, щодо незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч. 4 ст.22 ЗК України, є безпідставними.

Суд першої інстанції на підставі належно оцінених доказів по справі та правильного застосування норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту порушення орендарем екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил щодо земельної ділянки.

Доводи позивача про недотримання сівозміни на орендованій земельній ділянці, у результаті чого знижуються якісні показники родючості грунтів, не підтверджені доказами в контексті положень ст.ст.58,59 ЦПК України, а тому є безпідставними.

Висновки суду про відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, а відтак повернення її позивачу є правильними, а доводи, наведені в апеляційній скарзі цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді