Справа № 159/3647/17
Провадження № 2-н/159/103/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Логвинюк І.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на її користь заборгованості по невиплаченій зарплаті, та на доход держави - заборгованості по податках,

встановив:

27.09.17 р. заявниця звернулась до суду із вказаною вище заявою, просить видати судовий наказ про стягнення з державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (далі ДУ) на її користь заборгованості по невиплаченій зарплаті за період з 01.01.17 р. по 01.09.17 р. в розмірі 8 292 грн. та на доход держави 4 274 грн. 72 коп. податків та зборів за той же період, що виникла за станом на 27.09.17 р., зазначаючи, що вона працює у ВД № 6 ВК м. Луцька ВК «Техносервіс» ДУ. Як слідує з наданих заявницею довідок, ДУ, дійсно, має заборгованість по зарплаті заявниці та нарахованих податків та зборів за вказаний вище період у вказаних вище сумах.

Однак, згідно із ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми зарплати, а податки (збори), що, за своєю суттю є обов'язковим платежем до бюджетів та до державних цільових фондів, не належать до обсягу зарплати, що підлягає виплаті працівникові. Податки (збори) є внеском до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваним платниками в певному розмірі, у чітко визначені строки і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Механізм сплати податку з доходів фізичних осіб визначено

Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб", де передбачено, що податковий агент - це юридична особа (її філія,

відділення, ін. відокремлений підрозділ) або фізична особа чи

представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх

організаційно - правового статусу та способу оподаткування іншими

податками, зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей

податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, а не на рахунок самого платника податку, вимогу про що, фактично, заявив заявник.

Податковий агент юридична особа в даному випадку - роботодавець заявника веде податковий облік та подає податкову звітність податковим

органам відповідно до закону, а також несе відповідальність за

порушення норм цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується

платнику податку особою, що його нараховує, як про це зазначає у заяві заявник, то податок,який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті

(перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом.

Тому вважаю, що слід відмовити у прийнятті заяви в частині її вимоги про видачу судового наказу про стягнення з ДУ на доход держави сум податків за 2016, 2017 р. р., так як в цій частині заявником заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК України.

Крім того, заявницею не надано суду документів про наявність у неї повноважень на подачу до суду заяви про стягнення з ДУ грошових сум на доход держави.

Фактично, суттю заяви в цій її частині є прохання про стягнення на доход держави - сум податку та збору, що має бути перерахованим ДУ у бюджет.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК України.

Вимога про стягнення на доход держави сум податків та збору, що підлягають перерахуванню ДУ у бюджет, не належить до тих, що визначені ст. 96 ЦПК України, та за якими може бути видано судовий наказ.

Однак, вимога про стягнення суми нарахованої, але не виплаченої заявниці зарплати, передбачена ст. 96 ЦПК України.

Згідно зі ч. 5 ст. 100 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, вважаю, що заявлені заявницею вимоги між собою не взаємопов'язані і окремий їх розгляд можливий, підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу в цілому, немає.

А тому слід відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення з ДУ на доход держави сум податків та збору за період з 01.01.17 р. по 01.09.17 р., що виникли за станом на 27.09.17 р., роз»яснивши заявниці, що, відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, така відмова унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в частині вказаних вище вимог. У цьому випадку вона має право звернутися з такими самими вимогами у позовному порядку.

Разом з тим, заява в частині вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті ґрунтується на вимогах, передбачених ч. 3 ст. 96 ЦПК України, подана і оформлена з дотриманням вимог ст. 98 ЦПК України, підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу в цій частині чи її повернення в цілому, немає, слід відкрити наказне провадження в частині вказаної вище вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 96, 98, п. 1 ч. 3, ч. 5 ст. 100, ч. 2 ст. 101 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на її користь заборгованості по невиплаченій зарплаті, та стягнення з ДУ на доход держави суми заборгованості ДУ по податках та збору, задовольнити частково.

Відкрити наказне провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною заборгованості по невиплаченій зарплаті за період з 01.01.17 р. по 01.09.17 р..

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на доход держави заборгованості по податках і збору, так як така вимога, не передбачена ст. 96 ЦПК України.

Роз»яснити заявниці ОСОБА_1, що, відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті її заяви про видачу судового наказу в частині її вимоги про стягнення з ДУ на доход держави сум податків і збору за період з 01.01.17 р. по 01.09.17 р., що виникла за станом на 27.09.17 р., унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Вона у цьому випадку має право, при наявності до того повноважень та уповноважень, звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію даної надіслати заявниці для відома.

Ухвала в частині відмови у прийнятті заяви за вимогою, що не передбачена ст. 96 ЦПК України, може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області протягом 5 - ти днів з дня отримання копії даної ухвали, в решті ухвала може бути оскаржена лише з недотримання правил підсудності.

Суддя Ковельсь кого міськрайонного судуОСОБА_2