Номер провадження: 22-ц/785/4525/17
Номер справи місцевого суду: 495/2375/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» про скасування та списання з особового рахунку заборгованості за водопостачання, водовідведення та каналізацію у розмірі 3 4545 гривень 61 копійки,

ВСТАНОВИЛА:

31.03.2016 року ОСОБА_2 звернулась із позовом про скасування заборгованості і зобовязання відповідача здійснити перерахунок плати за надані відповідачем послуги.

Остаточно уточнивши вимоги, позивачка просила зобовязати відповідача скасувати та списати з особового рахунка кімнати №124б по вул. Перемоги,4 у м. Білгород-Дністровську Одеської області безнадійну дебіторську заборгованість з водопостачання, водовідведення та каналізування у розмірі 3 545,61 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка мешкає у квартирі загального користування, яка належить до комунальної власності м. Білгород-Дністровська, займає 1 кімнату, а у загальному користуванні в квартирі є: комора, коридор, кухня і санвузол (туалет з ванною кімнатою).

Протягом 18 років позивачка не має можливості у повній мірі користуватись місцями загального користування квартири, зокрема санвузлом, що встановлено на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2006 року.

Разом з тим, позивачка регулярно отримує рахунки за надані відповідачем послуги з водопостачання.

Посилаючись на те, що з 2013 року і на даний час у неї відсутня заборгованість по особовому рахунку, з травня 2014 року вона не проживає у квартирі і не користується послугами з водопостачання, водовідведення та каналізування, відповідач безпідставно надсилає їй рахунки про наявність заборгованості до яких включена заборгованість по якій сплив строк позовної давності і яка є безнадійною заборгованістю, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка і її представник підтримали позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник відповідача не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції, надав письмові заперечення на позов у яких зазначив про необґрунтованість вимог.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 21.03.2017 року скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неврахування судом її доводів та розрахунків.

У засіданні колегії суддів позивачка скаргу підтримала.

Представник відповідача не зявився у засідання колегії суддів, сповіщений про розгляд справи 05.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення апеляційного суду від 15.09.2017 року.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд, відмовляючи у позові виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними (а.с.156-160).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з надання послуг водопостачання і водовідведення до жилого приміщення, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровська Одеської області і регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ч.1 ЦК України).

Споживач житлово-комунальних послу, зокрема, має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20 ч.1 п.п.1,5, ч.2, ч.3 п.п.1,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п.п.17,21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка мешкає у квартирі загального користування, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровська в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі-Білгород-Дністровська МР) і у спірній квартирі займає 1 жилу кімнату. У загальному користуванні мешканців квартири є: комора, коридор, кухня і санвузол (туалет з ванною кімнатою).

Між позивачкою і відповідачем відсутній письмовий договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, разом з тим, відповідач фактично надає послуги з водопостачання та водовідведення спірної квартири.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2006 року зокрема встановлено, що інший наймач спірної квартири ОСОБА_3 самочинно перекрила доступ позивачці до санвузла квартири загального користування, у звязку з чим ОСОБА_3 і інші зобовязані судом знести самочинно збудовану перегородку у коридорі квартири загального користування (а.с.2-4).

У 2012 році позивачка звернулась до відповідача з приводу проведення перерахунку та не нарахування плати за послуги з водовідведення (а.с.14).

На підставі протоколу засідання комісії відповідача від 24.04.2013 року прийнято рішення про здійснення перерахунку й не врахування позивачці плати за водовідведення, зі списанням боргу у розмірі 1 819,43 гривень (на час прийняття цього рішення борг становив 5 458,28 гривень) та переведення позивачки на норму споживання 120 л/добу (лише за споживання води), а.с.15,16.

В травні 2014 року, відповідач, з власної ініціативи (за даними інспектора позивачка не знаходилась в спірній квартирі), з врахуванням особливих умов проживання позивачки за спірним місцем реєстрації, припинив нарахування позивачці плати за користування послугами водопостачання (а.с.108).

Станом на травень 2014 року борг позивачки перед відповідачем становив 3 835,61 гривень, тобто борг, який виник станом на 24.04.2013 року.

Позивачка у жовтні 2014 року, січні, березні та грудні 2015 року і березні 2016 року вчинила дії, які, в силу ст. 264 ч.1 ЦК України, свідчать про визнання нею боргу станом на травень 2014 року у розмірі 3 835,61 гривень.

Здійснення позивачкою оплати відповідачу за водопостачання у період з жовтня 2014 року по січень 2016 року підтверджується належним доказами (квитанціями, а.с. 22,34-36), крім того, позивачка визнала зазначені обставини у суді апеляційної інстанції.

Доводи відповідачки про те, що у даному випадку виникла безнадійна дебіторська заборгованість з водопостачання і водовідведення через сплив строку позовної давності не заслуговують на увагу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ч.1 ЦК України).

Разом з тим, чинне цивільне законодавство визначає підстави переривання перебігу позовної давності, зокрема, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ст. 264 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивачка, після припинення відповідачем у травні 2014 року нарахування їй платежів з водопостачання та водовідведення, у період з жовтня 2014 року по січень 2016 року вчинила дії з оплати заборгованості за водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на квітень 2013 року, відсутні підстави для ствердження того, що у відповідача по відношенню до позивачки виникла безнадійна дебіторська заборгованість з водопостачання і водовідведення.

Посилання позивачки у засіданні колегії суддів на те, що між нею та відповідачем відсутній договір з водопостачання та водовідведення також не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, зокрема до квітня 2013 року фактично надавав послуги з водопостачання і водовідведення, а позивачка, у встановленому законом порядку, не звернулась до відповідача із заявою про відмову в отриманні послуг з водопостачання та водовідведення, які надавав відповідач.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін з підстав, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_4 Сєвєрова