РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовом ОСОБА_1 до Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2017 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк достатній, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Позов аргументував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки НОМЕР_1, площею 3,9838 га, розташованої на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району. Вказав, що спадкоємцями після смерті матері є він та його сестра ОСОБА_2 Інших спадкоємців немає. При звернені до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_4 в зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач строк звернення до нотаріальної контори пропустив з поважних причин, адже він вважав, що земельна ділянка успадкована його сестрою ОСОБА_2 за заповітом, про який йому говорила мати.

04.08.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі.

13.09.2017 до участі у справі залучена третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3.

За клопотанням сторін у справі неодноразово оголошувалась перерва (18.08.2017, 13.09.2017, 15.09.2017), в тому числ для надання доказів підставності позову.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що пропустив строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, адже він вважав, що земельна ділянка успадкована його сестрою ОСОБА_2 за заповітом, про який йому говорила мати. Про те, що земельна ділянка не успадкована його сестрою ОСОБА_2 йому стало відомо коли почали оформляти документи на землі колгоспу і тоді стало відомо, що заповіту на сестру не існує. Крім того, у нього не було свідоцтва про смерть матері.

Відповідач Куроловецька сільська рада надала до суду заяву, в якій позов визнала, справу просила розглянути у її відсутність. Суд виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив судовий розгляд, оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 не заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог. Пояснила, що після смерті матері вона тривалий час хворіла, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Матір мала намір залишити заповіт на її ім'я, однак раптово померла.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини його неявки невідомі. Заяв та клопотань суду не надав.

Суд, за погодження із позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2, на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача та у відсутність третьої особи ОСОБА_3, оскільки підстав для відкладення справи у відповідності до ст. 169 ЦПК України немає.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4(а.с.13).

Відповідно свідоцтва про народження батьком позивача ОСОБА_1 являється ОСОБА_6, матір'ю ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 померла в с.Новоселиця Жмеринського району (а.с.12).

Як вбачається з свідоцтва про народження сестрою позивача є ОСОБА_2 (а.с.14), яка при одруженні змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с.15).

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3 являється рідним братом позивачу ОСОБА_1(а.с.39), а ОСОБА_8 - рідною сестрою (а.с.46).

Згідно довідки виконавчого комітету Куриловецької сільської ради, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.16).

На підставі державного акту на право приватної власності на землю за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка, площею 3,9838 га на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району (а.с.19), що підтверджується витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку (ас.20-22).

Згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2016 позивачу та його сестрі ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті матері, в зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем (а.с.17-18).

Відповідно листа Жмеринської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 не заводилась (а.с.51).

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здіснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка була чинною на час виникнення правовідносин (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012)) вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічне зазначено також в роз'ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказав, що строк звернення до нотаріальної контори він пропустив, оскільки він вважав, що земельна ділянка успадкована його сестрою ОСОБА_2 за заповітом, про який йому говорила мати, а в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що про те, що земельна ділянка не успадкована його сестрою ОСОБА_2 йому стало відомо коли почали оформляти документи на землі колгоспу і тоді стало відомо, що заповіту на сестру не існує, крім того, у нього не було свідоцтва про смерть матері, однак вказане в розумінні ст.1272 ЦК України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно із абзацом 1 ч 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст.1270 ЦК України строки, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 4, 6, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний