Провадження № 22-ц/780/3913/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 09.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Волохов Л.А., Матвієнко Ю.О.

Секретар Тимошевська С.І.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво=Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а ;

У листопаді 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20 серпня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобовязання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 13 листопада 2016 року має заборгованість, що становить 22 404,01 грн , яка складається з наступного

4 510,97 грн заборгованість за кредитом,

5 115,19 грн заборгованість по процентам за користування кредитом,

10 034,80 грн пеня за прострочене зобов»язання

1 200 грн - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн .

500 грн штраф ( фіксована складова),

1 043 ,05 - штраф ( процентна складова) .

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 404,01 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2017 року позов задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20 серпня 2012 року у розмірі 22 404 ,01 грн , судові витрати в розмірі 1378 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено( а.с. 92) .

Не погоджуючись з рішенням суду , відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу , в якій просила скасувати рішення , посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності . В апеляційній скарзі зазначала, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновки Верховного Суду України ( справа 6-14 цс 14 від 19 березня 2014 року) щодо застосування строку позовної давності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , що 20 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 серпня 2012 року та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи позивача (а.с. 9-10).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07 березня 2013 року відповідач ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 13 листопада 2016 року становить 22 404,01 грн. , яка складається з:

-4510,97 грн. тіло за кредитом;

-5115,19 грн. нараховано відсотків за користування кредитом;

-10034,80 грн. нараховано пені за прострочене зобов»язання;

-1200,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

-500 грн. штраф;

-1043,05 грн. штраф (процентна складова);

Розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у розрахунку ( а.с 8-9) , відповідачем оспорюється з підстав пропуску строку позовної давності , разом зх. тим , будь-яких розрахунків щодо наявності або відсутності заборгованості відповідач не надала ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції , а підстави сумніватися в дійсності наведеної позивачем в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В звязку з цим ,висновок суду ,що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом є вірним.

Посилання апелянта на те , що судом першої інстанції неповно досліджено умови договору кредиту і не застосовано строк позової давності , є безпідставними , оскільки осатнній платіж відповідачем здійснено у травні 2015 року .( а.с. 7)

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313 315,317,319 ЦПК України ,колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Києво=Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді