АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1722/17 Справа № 199/3223/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, який неодноразово уточнювала. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 жовтня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Під час перебування в шлюбі вони придбали наступне майно:

автомобіль ГАЗ - 31105, 2003 року випуску,

куточок-подушка -2100 грн.

куточок кухонний - 630 грн.

стільці "Банкетка" -144 грн.

меблева стінка "Метеор" - 2217 грн.

ліжко двоспальне - 926 грн.

диван "Уют-2" - 977 грн.

тумбочка спальна - 700 грн.

шифоньєр - 600 грн.

письмовий стіл - 500 грн.

телевізор "LG" - 1239 грн.

DVD програвач "LG"- 1275 грн.

музикальний центр - 800 грн.

пральна машина "АРДО" - 2080 грн.

мікрохвильова піч " LG " - 636 грн.

холодильник "АРДО" - 1480 грн.

пилосос "Samsung" - 177 грн.

брус дерев'яний - 44 шт. - 2200 грн.

брус дерев'яний - 10 шт. - 675 грн.

шифер 8-хвильовий - 100 шт. - 1890 грн.

вікно метало пластикове - 1400 грн.

насос - 700 грн.

велосипед "Салют" - 500 грн.

мопед, 2012 р.в. синього кольору, номерний знай НОМЕР_2 - 4500 грн.

Сторони не дійшли згоди щодо добровільного поділу вищевказаного майна, позивач зазначає, що спільне володіння і користування майном є неможливим, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя,

виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на:

куточок-подушку,

меблеву стінку "Метеор",

диван "Уют-2",

письмовий стіл,

телевізор " LG ",

куточок кухонний,

ліжко двоспальне,

насос

холодильник "Ардо",

пральну машину "Ардо",.

ноутбук;

пилосос " Samsung ",

залишити у власності відповідача:

стільці "Банкетка",

тумбочку спальну,

шифоньєр,

DVD програвач "LG,

музичний центр,

мікрохвильову піч,

принтер,

брус дерев'яний 44 шт.,

брус дерев'яний 10 шт.,

шифер,

вікно метало пластикове,

велосипед "Салют",

мопед,

А також стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частки спільного набутого майна, припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль ГАЗ 31105 2003 р.в. та виділити зазначений автомобіль відповідачу та визнати право власності за ним.(а.с.а.с.2-4,49-50,84-89).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя- задоволені частково.

Поділено спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним, право власності на ? частину

- автомобіля ГАЗ 31105, 2003 року випуску, кузов НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_2;

- мопед VIPER EX 50Q-Z, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, який зареєстровано за ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Також вирішено питання щодо судових витрат ( а.с.74-76).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.130-137).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 11 жовтня 1991 року сторони уклали шлюб, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано куточок подушка, куточок кухонний, стільці "Банкетка", меблева стінка "Метеор", ліжко двоспальне, диван "Уют-2", тумбочка спальна, письмовий стіл, програвач "LG", музикальний центр, мікрохвильова піч "LG", принтер, ноутбук, велосипед "Салют", вартість якого не визначена, та мопед, 2012 р.в. синього кольору, номерний знай НОМЕР_2, вартістю 4500,00 грн., і автомобіль ГАЗ, 2003 року випуску, вартістю 70 540,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розподілу спільної сумісної власності подружжя, а саме визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 права власності за кожним на ? частину автомобіля ГАЗ 31105, 2003 року випуску, кузов НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_2 та мопеда VIPER EX 50Q-Z, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, який зареєстровано за ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з того, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, при його поділі частки майна сторін є рівними. Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного майна та сплати відповідної грошової компенсації, а саме, автомобіля та мопеда, суд 1 інстанції зазначене майно розділив шляхом визнання права власності на нього по ? частині за кожним із подружжя.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Враховуючи, що сторони не домовилися про порядок поділу зазначеного майна, не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації одним із них та не внесли попередньо відповідну грошову компенсацію на депозитний рахунок суду, а автомобіль та мопед не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток у праві спільної сумісної власності, суд 1 інстанції обґрунтовано визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу, залишивши майно в їх спільній частковій власності (по ? частині кожному), що відповідає ст.. 70 СК України.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, при цьому посилався на ст. 57 ЦПК України де встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачка не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої позовні вимоги щодо решти майна та не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі фактично повторюють зміст позовних вимог, викладених в позові, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: