Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПІЦИК О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення,-

в с т а н о в и в :

20.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням квартири №2 на вул.В.Івасюка,4-б в смт. Брюховичі, вселення у квартиру №2 на вул.В.Івасюка ,4-б в смт. Брюховичі.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Як фізична особа-підприємець ОСОБА_2 збудував житловий будинок за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Івасюка, 4-б.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.11.2010 року за ФОП ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями у смт. Брюховичі по вул. Івасюка, 4-б.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2011 року за ФОП ОСОБА_2 визнано право власності на 3/50 частини та 2/25 частини будинку 4-б на вул. Івасюка у смт. Брюховичі, що становить відповідно квартири №1 та №2.

Згодом вони переїхали на постійне місце проживання у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів, де позивачка і була зареєстрована.

З відповідачем подружнє життя не склалося, часто виникали сварки. З даного приводу позивачка викликала працівників поліції. Шлюбні відносини фактично припинені у січні 2012 року.

У квітні 2012 року відповідач забрав ключі і не пускає позивачку у квартиру АДРЕСА_1, м. Львів.

Позивачка переконана, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, так як була набута під час шлюбу.

Також, позивачці відомо, що постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 18.01.2016 року на все нерухоме майно відповідача накладено арешт.

Оскільки відповідач перешкоджає користуватися житловою площею квартири та особистим майном, яке там знаходиться, позивачка змушена була покинути місце проживання та звернутися з позовом до суду, оскільки мирним шляхом врегулювати дане питання є неможливим.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у позові. Просив позов задовольнити. В наступні судові засідання представник позивачки не зявлявся повторно без поважних причин.

Позивача в судові засідання не зявлялася. У позовній заяві вони висловила згоду на розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не зявлявся, направив на адресу суду письмові заперечення, в яких просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до протоколу №214960 проведення електронних торгів спірна квартира є реалізованою та має іншого власника.

За письмовим клопотанням ОСОБА_3, останнього було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Зазначив, що ОСОБА_3 є переможцем у торгах лот №180035, аукціон 180684 «2/25 частки будинку загальною площею 1409,2кв.м, житловою 489,1кв.м за адресою: м. Львів-Брюховичі, вул. Івасюка, 4б (двокімнатна квартира № 2 загальною площею 100,2кв.м, житловою площею 31,9кв.м)», отже є власником квартири, яка є предметом даного позову. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як на момент вирішення справи по суті відповідач вже не є власником нерухомого майна і немає ніяких прав на дане майно.

Суд вважає за можливе розглянути спір по суті у відсутності представника позивачки та самої позивачки, за її письмовою згодою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в межах зведеного виконавчого провадження №53098588 було проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна - квартири №2 за адресою: м. Львів-Брюховичі, вул. Івасюка, 4-Б. Переможцем торгів став ОСОБА_3 За рахунок отриманих від реалізації квартири коштів задоволено вимоги стягувачів на загальну суду 138 369, 48 грн. Залишок коштів, що залишився на депозитному рахунку ОСОБА_2 становить 235 158, 25 грн.

Відповідно до Акту про проведені електронні торги від 08.12.2016 року та Свідоцтва від 26.01.2017 року, виданого нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6, квартира №2 за адресою: м. Львів-Брюховичі, вул. Івасюка, 4-Б продана ОСОБА_3 за ціною 373 528 грн. і належить йому на праві власності.

Право власності ОСОБА_3 зареєстровано в ЄРРПНМ 26.01.2017р.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 на підтвердження своїж вимог долучила копію свого паспорта, де вказано місце її реєстрації смт.Брюховичі, вул..Івасюка,4-б особняк, дата реєстрації 27.05.2011р.

Проте, встановлено, що за цією адресою знаходиться не індивідуальний а багатоквартирний житловий будинок.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що реєстрація відповідачки за вказаною адресою відбулася ще до визнання за відповідачем ОСОБА_2, як ФОП, права власності на спірну квартиру.

Відсутні докази на підтвердження того факту, що позивачка мала та зберігає на даний час за собою право користування квартирою № 2 по вул. Івасюка, 4-б у смт. Брюховичі і це її право було порушено.

Враховуючи вищенаведене, той факт, що квартира АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та вселення у квартиру є безпідставними.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням квартири №2 на вул.В.Івасюка,4-б в смт.Брюховичі, вселення у квартиру №2 на вул.В.Івасюка,4-б в смт.Брюховичі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7