Провадження № 2/761/632/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шевченківський районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), третя особа: Шевченківський районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування квартири від 16.01.1995 року. Крім позивача, в квартирі також зареєстровані відповідачі, але в даній квартирі не проживають. Тому позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні 21.06.2017 року позовні вимоги не визнав.

В судове засідання 09.10.2017 року відповідачі, представник відповідача, представник третьої особи не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду пояснили, що проживають АДРЕСА_1, знають позивача, а також те, що з 2002 року він проживав у цьому будинку в квартирі №47 зі своєю дружиною, але приблизно з 2007-2008 р.р. вони там не проживають, а останні роки в квартирі проживають квартиранти.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що приблизно два роки орендує у позивача квартири АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, свідків, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 16.01.1995 року.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2016 року, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем 1, який було укладено 14.07.2001 року.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві відповідачі зареєстровані у АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ст. 11 цього ж Закону орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі зареєстровані, але не проживають в АДРЕСА_1 понад один рік, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування даною квартирою підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.60, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 224-228, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шевченківський районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя