АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1852/17 Головуючий 1 інст. Труханович В.В.
Справа № 639/4840/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Асєєвої В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» в особі представника ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №703 від 02.11.2007 року в розмірі 725 474,94 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями №33 по вул. Звенигородській у м. Харкові, який належить ОСОБА_7 на праві власності, шляхом надання ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, з наданням всіх повноважень продавця та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.09.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №281, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 38 2580 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_7 передав у іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями №33 по вул. Звенигородській у м. Харкові.

Зазначав, що банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 25.04.2016 року загальна сума заборгованості становить 725 474,94 грн., і у зв'язку з чим у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

02 серпня 2016 року ОСОБА_3 як третя особа звернулась до суду із позовом до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_7, в якому просила суд визнати недійсним договір іпотеки, оскільки предмет іпотеки є спільним майном подружжя, а вона згоди на укладання договору іпотеки не надавала.

Позов ОСОБА_3 було прийнято до розгляду з первісним позовом 03.08.2016 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2015 року №639/7853/15-ц з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» була стягнута заборгованість за кредитним договором №281 від 22.09.2006 року в сумі 577 038,96 грн. Рішення набрало законної сили 01.12.2015 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за Кредитним договором №281 від 22.09.2006 року в розмірі 725 474,94 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями №33, загальною площею 78,4 кв.м., розташований на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м., що знаходиться в м. Харкові, по вулиці Звенигородській, та належить на праві спільної часткової власності: 1/2 частина ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 12.09.2006, реєстровий №2250; 1/2 частина ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року, №639/10707/14-ц, шляхом надання ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, з наданням всіх повноважень продавця, за початковою ціною 227 250,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» судовий збір у сумі 1 378,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року виправлено описку у другому абзаці вступної та резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року, та вказано власників предмета іпотеки, як «належить на праві спільної часткової власності: 1/2 частина ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 12.09.2006, реєстровий №2250; 1/2 частина ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року, №639/10707/14-ц».

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, який, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» у задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов помилкового висновку про визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки з огляду на вказану в іпотечному договорі від 22 вересня 2006 року оціночну вартість предмета іпотеки.

Вважає, що судом першої інстанції помилково не зазначено, що ціна продажу предмета іпотеки ні в якому разі не може бути встановлена нижче рівня звичайних цін на цей вид майна.

Вищевказане рішення також оскаржено представником ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5», який посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні права на укладення договору купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форми власності; отримувати всі необхідні документи та довідки для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі в якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки; звертатися до суб»єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 78,4 кв. м. на зареєстрованій земельній ділянці площею 600 кв. м., що знаходиться в м. Харкові по вул. Звенигородська, буд. 33, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім»ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію та ухвалити нове рішенн, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» в цій частині.

В частині визначення початкової вартості предмета іпотеки у розмірі 227 250 грн. змінити на : «за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності під час його реалізації». В іншій частині рішення залишити без змін.

Вказує на те, що суд першої інстанції помилково не врахував, що у зв»язку з інфляцією гривні вартість предмета іпотеки значно зросла, а тому потребує попередньої оцінки майна субєктом оціночної діяльності в порядку вимог ч. 6 ст 38 Закону України «Про іпотеку».

Вважає, що часткове задоволення судом першої інстанції вимог банку, значно обмежує його права на предмет обтяження.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 не виконав свої зобов»язання за вищевказаним кредитним договором, тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпоетки.

Колегія суду не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №281.

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3 вказаного кредитного договору, банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 38 250 доларів США для придбання нерухомого майна терміном по 22.09.2016 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №281 від 22.09.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_7 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 22.09.2006 року, зареєстровано в реєстрі за №2256.

Предметом іпотеки за даним договором є житловий будинок з надвірними будівлями №33 по вул. Звенигородській у м. Харкові, який належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 22.09.2006 року за реєстровим №2250.

Вартість предмета іпотеки була узгоджена сторонами та визначена договором у розмірі 227 250,00 грн. (п. 1.5 Іпотечного договору)

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано 22.09.2006 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, реєстровий №2257.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок №33 по вул. Звенигородській у м. Харкові було придбано ОСОБА_7 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_9

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2014 року №639/4004/14-ц, яке було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.10.2014 року, шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_9М було відновлено на дошлюбне «Грищук». (а.с. 54, 55)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року у справі №639/10707/14-ц житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Звенигородська, б. 33 було поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, як спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу, та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, й за ОСОБА_7 також на 1/2 частину. Рішення набрало законної сили 08.06.2015 року.

22 вересня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 було посвідчено згоду ОСОБА_9 своєму чоловіку ОСОБА_7 на укладання договору іпотеки житлового будинку №33 по вул. Звенигородській у м. Харкові.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У пункті 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року надано відповідні розяснення щодо застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2015 року №639/7853/15-ц з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №281 від 22.09.2006 року в сумі 577 038,96 грн. Рішення набрало законної сили 01.12.2015 року, однак виконано не було.

Оскільки ОСОБА_7 свої зобов»язаня за кредитним договором №281 від 22.09.2006 року не виконував, станом на 25.04.2016 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 725 474,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом та відсотками 27 579,48 доларів США (за кредитом 22 410,00 доларів США, за відсотками 5 169,48 доларів США), що за курсом НБУ станом на 25.04.2016 року становить 698 964,58 грн.; неустойка 26 510,36 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст.1 Закону «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, частини першої ст. 33 Закону «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону.

Статею 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до п. 7.1 Іпотечного договору №281 від 22.09.2006 року, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а випадку його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені п. 7.4 Іпотечного договору, зокрема передбачено такий спосіб, як продаж іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 7.5 вищевказаного договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах п. 7.4 цього договору.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно ч.1 ст. 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Частиною 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до 1.5 договору іпотеки від 22 вересня 2006 року, узгоджена сторонами оцінна вартість предмета іпотеки становить 227 250 грн., тому саме ця сума становить початкову вартість предмета іпотеки.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотекиє, встановивши початкову ціну в розмірі 227 250,00 грн., але помилково не зазначив, що така ціна не повинна бути нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» на те, що відмова у конкретизації дій на які уповноважено іпотекодержателя обмежує його права є безпідставними, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Посилання в резолютивній частині оскаржуваного рішення на те, що ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» надається право продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві, з наданням всіх повноважень продавця є достатним для реалізації позивачем своїх прав на предмет іпотеки та розширеного викладення не потребує.

Виходячи з наведеного, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прихдить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч.1 ст. 307, ст..ст. 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» в особі представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за Кредитним договором №281 від 22.09.2006 року в розмірі 725 474,94 грн. (сімсот двадцять пять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 94 копійки), звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями №33 (тридцять три), загальною площею 78,4 кв.м., розташований на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м., що знаходиться в м. Харкові, по вулиці Звенигородській, та належить на праві спільної часткової власності: 1/2 частина ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 12.09.2006, реєстровий №2250; 1/2 частина ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року, №639/10707/14-ц, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_5» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, з наданням всіх повноважень продавця,за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна за початковою ціною 227 250,00 грн. (двісті двадцять сім тисяч двісті пятдесят гривень)».

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: