АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1962/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 24 грудня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивачка зазначила, що на сьогоднішній день вона офіційно не працює, має мінливий і нерегулярний заробіток.

ОСОБА_7 вказала, що відповідач самоусунувся від батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, хоча він працює з 01 квітня 2011 року в ТОВ «ІТАК» на посаді помічника друкаря флексографічного друку та отримує близько 8000 грн. щомісячно.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), проте не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2017 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 року та з 08.07.2017 року не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття ОСОБА_9, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та не вмотивованого рішення суду, просив його змінити, зменшивши розмір стягнення з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до ? частки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд зазначив, що відповідач не надав доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд прийшов до висновку, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 24.12.2010 року, про що складено відповідний актовий запис №2104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.12.2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «ОСОБА_7» (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.02.2011 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №322 (а.с. 4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Виходячи з аналізу наведених норм закону суд приходить до висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини, зокрема, сплати аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання сина та розміру аліментів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів з батька на користь матері, з якою постійно проживає дитина, оскільки відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували добровільну сплату ним аліментів на утримання дитини, проте колегія суддів не в повній мірі погоджується з розміром такого стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що районним судом не було досліджено його матеріальний стан, оскільки будь-які відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні, а тому висновки суду є помилковими та не ґрунтуються на повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Крім того, вказує, що при поданні заяви до суду про визнання позову, він мав на увазі намір сплати аліментів взагалі, однак заперечує їх сплату саме в такому розмірі, який визначений судом.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги приходить приходить до висновку про їх обґрунтованість, виходячи з наступного.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком, як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом першої інстанції дійсно не було досліджено матеріальний стан відповідача, що призвело до неповноти встановлення обставин, що мають значення для справи, і, як наслідок, до неправильного визначення розміру аліментів, оскільки районним судом при визначенні розміру аліментів не було враховано всіх критеріїв, передбачених ст. 182 СК України.

Виходячи з вимог закону та обставин справи, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/3 частини до ? частини, а тому рішення районного суду підлягає зміні на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів роз'яснює сторонам у справі, що відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2017 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини до ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :