Справа № 2-828/11 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/5753/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, -

встановила:

В квітні 2017 року заявник Кополовець М.М. звернулась в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, просила замінити стягувача ПАТ «Український інноваційний банк» у виконавчому провадженні № 31684640 на стягувача Кополовець Маріанну Михайлівну, 05.05.1979 року народження, паспорт ВО 206658 виданий Ужгородським МВ УМВСУ в Закарпатській області 17.10.1996 року, ідентифікаційний номер 4, яка проживає за адресою: м. Ужгород вул. Пестиля 4 кв.61, з наданням статусу сторони виконавчого провадження.

Вимоги обгрунтовувала тим, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.01.2013 року, укладеного між нею та ПАТ «Український інноваційний банк», вона набула статус кредитора по відношенню до боржника Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Автоблок», тому отримала право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов»язань за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник заявника ОСОБА_4, в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Покликається на те, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.01.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Український інноваційний банк» його довірителька набула статус кредитора по відношенню до боржника Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Автоблок», тому отримала право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов»язань за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року, при цьому для можливості їй, як новому кредитору, виконати судове рішення, ухвалене відносно боржника, процесуальний закон передбачає, у разі вибуття однієї із сторін, заміну такої у виконавчому провадження правонаступником.

Свої вимоги обґрунтовує правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13, за якою передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Вважає, що та обставина, що виконавчий документ повернуто стягувачеві, а виконавча служба не здійснює виконавчих дій з примусового виконання рішення, не може бути перешкодою для заміни судом сторони провадження її правонаступником, крім цього такої заборони не передбачено законом.

У протилежному випадку первісний кредитор вже вибув із складу сторін виконавчого провадження та не може ініціювати примусове виконання, а новий кредитор у разі неможливості його заміни, також не може ініціювати таке виконання.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

ОСОБА_3 звертаючись в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, покликалася на те, що згідно договору про відступлення права вимоги від 31.01.2013 року укладеного між нею та ПАТ «Український інноваційний банк» вона набула статус кредитора по відношенню до боржника Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Автоблок», тому отримала право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що ВП № 31684640 з виконання виконавчого листа від 16.02.2012 рок № 2-828/2011, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з МП ВКП фірма «Автоблок» та ОСОБА_5 на користь АТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року в загальній сумі 504621,13 грн., яка утворилась станом на 09.02.2011 року та 1820 грн. судових витрат, згідно постанови від 27.12.2012 року завершено, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2016 року матеріали вищевказаного провадження знищено у звязку із закінченням строків зберігання.

Враховуючи вимоги закону та докази досліджені районним судом колегія суддів не може в повній мірі погодитись із таким висновками місцевого суду, тому ухвала не може залишатись у законній силі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли в момент дії ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, саме такий застосовується при розгляді даної справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична чи юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2011 року стягнуто солідарно з МП ВКП фірма «Автоблок» та ОСОБА_5 на користь АТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року в загальній сумі 504621,13 грн., яка утворилась станом на 09.02.2011 року та 1820 грн. судових витрат.

Рішення набрало законної сили 19.12.2011 року.

На підставі цього рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 16.02.2012 року видано виконавчий лист № 2-828/2011, який предявлений до виконання до Дрогобицького ВДВС 14.03.2012 року (а.с. 96-97).

Надано строк добровільного виконання рішення до 21.03.2012 р.

14.03.2012 року відкрито виконавче провадження № 31684640.

На виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду, актом опису й арешту майна від 25.05.2012 року проведено опис та арешт заставного нерухомого майна, належного МПВКП фірма «Автоблок».

З метою передачі арештованого майна на реалізацію державний виконавець 24.07.2012 року призначив експертну оцінку ринкової вартості нерухомого майна.

27.12.2012 року виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, 31.01.2013 року між заявником ОСОБА_3 та ПАТ «Український інноваційний банк» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_3 набула статус кредитора по відношенню до боржника Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Автоблок», отримала право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов»язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги від 31.01.2013 року, в порядку та на умовах визначених цим договором первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору в момент укладення цього договору або можуть виникнути в майбутньому, і стає кредитором по відношенню до приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Автоблок» (місцезнаходження: м. Дрогобич, вул. В. Великого, 26 а) по зобовязаннях, що виходять з договору кредиту № 80074 від 23.06.2008 року.

Згідно із пунктом 5.1. договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печаткою сторін і діє до повного виконання сторонами свої зобовязань за цим договором (а.с. 83-84).

Виходячи із приписів пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином ОСОБА_3 набула права бути стороною виконавчого провадження з виконання виконання всіх зобовязань за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року.

За змістом пункту 3 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

З ОСОБА_1 про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15 лютого 2016 року встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-828 від 16.02.2012 року знищено в звязку з закінченням строків їх зберігання (а.с. 98-101).

При цьому, стягувач не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 22 цього Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (ч. 5 ст. 47).

Разом з цим, усупереч вищезазначеним норм матеріального права, суд не дослідив та не дав належної оцінки тому, що виконавче провадження з виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської від 08.12.2011 року завершене у звязку з заявою стягувача про відмову залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, а згідно з вимогами ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви.

Та обставина, що строк на повторне предявлення виконавчого листа фактично пропущено, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки питання поновлення такого не було предметом розгляду судом.

Також не має жодного значення і знищення за строками зберігання судового і виконавчого проваджень, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обовязковому виконанню, крім цього, будь яких заборон з цього приводу законодавство не містить.

Таким чином, судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права та не застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення вимоги про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року скасувати.

Постановити нову увалу, якою заяву ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» у виконавчому провадженні № 31684640 з виконання виконавчого листа від 16.02.2012 рок № 2-828/2011, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з МП ВКП фірма «Автоблок» та ОСОБА_5 на користь АТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором № 80074 від 23.06.2008 року в загальній сумі 504621,13 грн., яка утворилась станом на 09.02.2011 року та 1820 грн. судових витрат на ОСОБА_3, у зв»язку із переходом до останньої права вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.01.2013 року укладеного між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_6