Провадження № 2-о/638/301/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді Грищенко І.О.

при секретарі Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Азербайджанській СРСР. Являється громадянином Вірменії . На початку 1980 року переїхав в м. Харків . 27.04.1985 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1. Тривалий термін проживав в м. Харкові. З 07.05.1988 року по 15.12.1989 року був зареєстрований та мешкав зі своєю дружиною в АДРЕСА_2. Як військовозобов'язаний, знаходився на обліку у Червонозаводському районному військкоматі м. Харкова. Після 1992 року він декілька разів повертався до Азербайджану та знов приїздив в Україну. З 2005 року він знов постійно мешкає в Україні. 31.01.2005 року ним придбано нерухоме майно в м. Харкові - квартиру АДРЕСА_1, яку оформлено на ім'я його дружини - ОСОБА_3 27.07.2005 року йому присвоєно ідентифікаційний номер та 01.08.2005 року видано картку фізичної особи - платника податку. Отримати інші документи, які б підтверджували факт його постійного проживання на території України до 1991 року, не має можливості, оскільки паспорт громадянина колишнього СРСР не зберігся, через що вимушений звернутися з даною заявою до суду. Встановлення факту, що має юридичне значення, йому необхідно для подання документів на здобуття громадянства України, тому що його діти постійно проживають на території України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав доводи заяви, просив задовольнити заявлені вимоги.

Уповноважений представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог, просив прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та докази, надані обґрунтування заяви, вважає вимоги заявника законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Азербайджанській СРСР, що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_1, копію якого долучено до матеріалів справи. Являється громадянином Вірменії.

На початку 1980 року заявник переїхав в м. Харків .

27.04.1985 року заявник зареєстрував шлюб з ОСОБА_3., 10.08. 1967 року народження, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, копію якого долучено до матеріалів справи. Тривалий термін він проживав в м. Харкові.

З 07.05.1988 року по 15.12.1989 року ОСОБА_1 був зареєстрований та мешкав зі своєю дружиною в АДРЕСА_2, що підтверджується даними довідки №45 від 05.07.2016 року, виданої дільницею №60 КП "Жилкомсервіс" та доданої до неї форми А, копії яких долучено до матеріалів справи.

Як військовозобов'язаний, заявник знаходився на обліку у Червонозаводському районному військкоматі м. Харкова, що підтверджується даними довідки №220/4 від 13.07.2016 року, виданої Комінтернівським ОРВК м. Харкова, копію якої долучено до матеріалів справи.

Після 1992 року заявник декілька разів повертався до Азербайджану та знов приїздив в Україну.

З 2005 року заявник постійно мешкає в Україні.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №775, дружина заявника - ОСОБА_3 набула право власності на нерухоме майно в м. Харкові - квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру правочинів №668656 від 31.01.2005 року, копію якого долучено до матеріалів справи. Даний правочин зареєстровано в КП "Харківське міськ БТІ" 21.02.2005 року., що підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2005 року № 6554270. Дану квартиру було придбано ним та оформлено на дружину.

27.07.2005 року ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер, що підтверджується даними картки фізичної особи - платника податків від 01.08.2005 року, копію якої долучено до матеріалів справи.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №2684, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру правочинів №12117362 від 14.11.2012 року та даними витягу про державну реєстрацію прав від 25.12.2012 року №36970965, копії яких долучено до матеріалів справи.

На підставі договору оренди квартири, укладеного 01.06.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, предметом якого є ізольована квартира АДРЕСА_3, на дійсний час заявник постійно проживає за вказаною адресою.

Отримати документи, які б підтверджували факт постійного проживання заявника на території України до 1991 року, не має можливості, оскільки паспорт громадянина колишнього СРСР не зберігся.

Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно ОСОБА_1 для подання документів на набуття громадянства України.

Згідно даних довідки №03/1-8600 від 19.05.2016 року, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області, гр-н ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець Республіки Азербайджан, відповідно до Закону України "Про громадянство України", не є громадянином України. ОСОБА_1 28.05.2005 року Орджонікідзевським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3. За результатами перевірки підстав видачі гр-ну ОСОБА_1 паспорту громадянина України, встановлено, що зазначений паспорт був оформлений з порушенням вимог чинного законодавства та є недійсним.

Згідно з положеннями ст.256 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст. 17 ЦК УСРС, в редакції 1963 року, який був чинний на час відповідних правовідносин, місцем проживанням особи визначається те місце, де вона постійно або переважно проживає, а місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п'ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

У статті 1 Закону України «Про громадянство України» вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно вимог до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР; рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Так, вимогами ст. 8 Закону України «Про громадянство України», передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до вимог п. 1 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (надалі - Порядок), для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з положеннями ч. 3 п. 2 Порядку, заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема, про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління / управління / міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

Нормами п. 25 Порядку, встановлено, що для оформлення набуття

громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", подає документи, передбачені підпунктами "а" - V пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Положеннями п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань Громадянства України та виконання прийнятих рішень, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст.1 цього Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України до 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 256-259 ЦПК України, Законом України "Про громадянство України", суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт, відповідно до якого, громадянин Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк від дня його проголошення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко