Справа № 185/5285/17
Провадження № 2/185/3101/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Головіна В. О.,

за участю секретаря Мерцалової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), суд -

В С Т А Н О В И В

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), в якій просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) по КСП «Колос» розміром 5,36 ум. кад. га на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що25 червня 1993 року він був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» в с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідно до протоколу № 6 від 25.06.1993 року. Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Колос" було видано 01.02.1995 року. У списках громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», затвердженого рішенням загальних зборів від 20.08.1993 року, ОСОБА_1 не значиться, що підтверджується листом Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області № 31-407-0.7-3264/2-15 від 22.06.2015 р.

Однак, те, що ОСОБА_1 П був фактично членом КСП «Колос» підтверджується записом в трудовій книжці колгоспника № 2113000. У звязку з тим, що ОСОБА_1 25.06.1993 року був прийнятий в члени КСП «Колос» та був направлений на навчання в Дніпропетровський Агроуніверситет і в момент формування списків перебував на навчанні в м. Дніпрі, а отже він помилково не був включений в списки членів КСП «Колос», які прикладені до Державного акта на право колективної власності на землю та не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). На даний час КСП «Колос» припинило свою діяльність як юридична особа. Про те, що він має право на земельну частку (пай), він дізнався в травні місяці 2015 року з пояснень землевпорядника Новодачинської сільської ради, який йому пояснив, що якщо він був прийнятий в члени КСП «Колос», але з якихось причин не був включений до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, він все одно має право на земельну частку (пай), але для цього йому необхідно звернутись до суду з позовною заявою.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 червня 1993 року позивач був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» в с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідно до протоколу № 6 від 25.06.1993 року. Відомості про те, що позивач був виключений з членів КСП «Колос» - відсутні.

У списках громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», затвердженого рішенням загальних зборів від 20.08.1993 року, ОСОБА_1 не значиться, що підтверджується листом Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області № 31-407-0.7-3264/2-15 від 22.06.2015 р.

Згідно повідомлення Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області за № Ш-210/0-207/6-16 від 02.09.2016 року, станом на 01.01.2016 року вартість земельної частки (паю) розміром 5,36 ум. кад. га на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (по колишньому КСП «Колос») становить 165223,76 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації 3,997, 1,756 та 1,2.

Згідно державного акта серії ДП КСП «Колос» с. Нова Дача (на сьогоднішній день Богданівська сільська рада) Павлоградського району Дніпропетровської області передано у колективну власність 5915,4 гектарів землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Новодачинської сільської ради народних депутатів від 20 жовтня 1993 року № IX-XXI. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Тобто позивач має право на земельну частку (пай), яка на сьогоднішній день є по суті не витребуваною часткою (паєм), тобто такою, на яку позивач має право, проте сертифікат не отримав та не заявив про свої права на таку земельну частку (пай). Саме це є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), тобто необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та відсутність в списках, які прикладені до державного акту на право колективної власності на землю ніяким чином не позбавляє особу члена сільськогосподарського підприємства права на земельну частку (пай).

Крім того, позивач про порушення свого права на земельну частку (пай) у розмірі 5,36 ум. кад. га дізнався лише в травні місяці 2015 року після розяснень землевпорядника Новодачинської сільської ради. Тому суд вважає, що строк для звернення за захистом права на земельну частку (пай) пропущений позивачем з поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) по КСП «Колос» розміром 5,36 ум. кад. га на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_2