Справа № 351/751/17
Номер провадження №2/351/548/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собко В.М.,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Прутівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Пуртівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,73 га, що знаходиться на території Прутівської сільської ради Снятинського району, яка, відповідно до Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, виданого Прутівською сільською радою 01.03.2001 року, належала ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 30 квітня 1997 року її мама ОСОБА_2 померла.

ОСОБА_2 за життя, на випадок своєї смерті, 14 квітня 1992 року в Прутівській сільській раді посвідчила заповіт, відповідно до якого все те, що належало їй на день смерті і на що вона за законом має право заповіла своїй дочці, позивачці по справі ОСОБА_1

За життя ОСОБА_2 Прутівською сільською радою був виданий сертифікат про право на земельний пай, на підставі якого 01.03.2001р. Прутівською сільською радою їй був виданий Державний акт про право приватної власності на землю площею 0,73 га.

Позивачка вступила в управління спадковим майном після смерті матері. Та оскільки вище вказаний Державний акт про право приватної власності на землю був виданий після смерті її матері ОСОБА_2, нотаріальною конторою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно (земельний пай). Тому, враховуючи те, що вона прийняла спадщину після смерті матері, користується земельною ділянкою (паєм), що належав матері позивачки з часу її смерті по даний час, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, позивачка і звернулася у суд і з даним позовом, який просила задоволити із наведених вище підстав.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просила розглядати без її участі.

Голова Прутівської сільської ради подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, просив їх задоволити, справу просив розглядати без участі представника сільської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво про смерть ОСОБА_2; Заповіт ОСОБА_2 від 14.04.1992 р.; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.11.2000р.; Довідку Прутівської сільської ради №383 від 30.03.2017 р., про право власності, що видається у звязку з оформленням спадщини; Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,73 га, виданий Прутівською сільською радою 01.03.2001 року; Інформацію про грошову оцінку земельної частки (паю) №04-22/162 від 10.04.2017р., приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підставним, а тому підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,73 га, що знаходиться на території Прутівської сільської ради Снятинського району, яка належала ОСОБА_2 відповідно до Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, виданого Прутівською сільською радою 01.03.2001 року.

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 174, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,73 га, що знаходиться на території Прутівської сільської ради Снятинського району, яка належала ОСОБА_2 відповідно до Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, виданого Прутівською сільською радою 01.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.