Справа № 569/1639/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Кучиної Н.Г.

при секретарі - Довбенко Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6

представника третьої особи КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»-ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу приватизації державного житлового фонду м.Рівне Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про зміну умов приватизації квартири.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до органу приватизації державного житлового фонду м.Рівне Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про зміну умов приватизації ( а.с. 2-6)

Ухвалою суду від 01 березня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» ( а.с. 24).

Позивач просить суд, визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення ( квартири), розташованої за адресою АДРЕСА_1 на рівні з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_3, шляхом внесення відповідних змін до Свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1993 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що приватизація квартири була проведена з грубим порушенням вимог Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. № 56 в редакції, що діяла на момент приватизації вищезазначеної квартири та ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 22 липня 1992 року в редакції, що діяла на момент приватизації квартири, оскільки на момент видачі свідоцтва про приватизацію, а саме на 21 травня 1993 року не було враховано його інтереси, оскільки не було його включено у довідку про склад сім»ї, так як він народився 13 травня 1993 року. Вважає, що ОСОБА_3, який займався приватизацією квартири навмисно не повідомив орган приватизації про зміну складу сім»ї, у зв»язку з його народженням, 13 травня 1993 року, а тому його не було включено в списки приватизації даного житла та Свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1993 року.

Позивач просив поновити йому строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки про порушення свого права він дізнався лише 13 листопада 2015 року під час судового засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної власності та встановлення порядку користування приміщеннями квартири. (а.с.91-93).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення.

У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду.

Оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Орган приватизації уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки та видає розпорядження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в Пологовому будинку № 1 Рівненської міської ради в період з 13 травня 1993 року по 25 травня 1993 року та не могла зявитися до органу приватизації з метою уточнення відомостей про склад сімї та включення мене до списків на приватизацію вищезазначеного житла, а також те, що приватизацією займався ОСОБА_3, то останній був зобовязаний повідомити орган приватизації про зміну складу сімї, але цього не здійснив з власних міркувань та не повідомив ОСОБА_6 про свої дії.

Просить суд, визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення ( квартири), розташованої за адресою АДРЕСА_1 на рівні з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 шляхом внесення відповідних змін до Свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1993 року.

Представник органу приватизації державного житлового фонду м.Рівне Управління житлово- комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що приватизація квартири АДРЕСА_2 була проведена у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 в судовому засіданні просила позов позивача задоволити. Суду пояснила, що в час коли вони подавали заяву на приватизацію, вона перебувала на стаціонарному амбулаторному лікуванні ( допологовому збереженні), тому вона не мала можливості займатись приватизацією самостійно і про перебіг приватизації їй не було відомо.Про те, що до членів сім»ї, які мають право на приватизацію не було включено її сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 їй стало відомо під час розгляду іншої судової справи 13 листопада 2015 року. Вважає, що не включення її сина до осіб, які мають право на приватизацію призвело до порушення його прав, а відтак, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.( а.с. 64-66)

Представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, зазначила, що приватизація квартири була здійснена на підставі документів, які на той час надавались до КП « Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до Положення про порядок передачі квартир ( будинків) у власність громадян. Затвердженого Наказом Держкомітету України по житлово- комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року, а саме заяви, підписаної всіма членами сім»ї, які виявили бажання приватизувати квартиру, довідки про склад сім»ї. Зазнаачає, що позивач знав, що не має права власності у спірній квартирі ще до 2015 року, а саме з 22.05.2009 року, оскільки при отриманні паспорта громадянина в будинковій книзі була відмітка про реєстрацію місця проживання останнього. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог( а.с. 62-63)

Представник КП « Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_7 позовні вимоги не визнав, вважає, що доводи позивача про порушення його права внаслідок оспорюваної приватизації є необґрунтованими та безпідставними, оскільки для приватизації спірної квартири були подані всі документи, які вимагались згідно чинного на той час законодавства, зокрема, довідка про склад сім»ї та прописку за встановленою формою, в якій вказувались лише ті особи, які були зареєстровані в квартирі, а тому підстав для визнання за ним права на приватизацію житлового приміщення ( квартири) розташованої за адресою АДРЕСА_1 шляхом внесення відповідних змін до Свідоцтва про право власності на житло від 21.05.1993 року немає. Крім того, зазначив, що позивачем обрано такий спосіб захисту свого права, який не передбачено чинним законодавством. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши третю особу ОСОБА_3 за правилами свідка, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6, який народився 13 травня 1993 року, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 червня 1993 року серії ІІІ-ГЮ № 370233 ( а.с. 53)

Предметом спору є квартира номер 93 в будинку № 8 по вул. Струтинської в місті Рівне, загальною площею 67, 0 кв.м., у якій на момент подачі заяви на приватизацію та довідки про склад сім»ї були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_8 ОСОБА_9 (а.с.36, 38).

Наказом № 254 АБ від 21 травня 1993 року « Про передачу житла у приватну власність», розглянувши заяву на приватизацію державного житла та виконавши необхідні розрахунки було затверджено розрахунки та задоволено прохання і передано у приватну власність квартири, мешканцям, яких згідно із ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» нараховані суми житлових чеків за недостаючу площу, ( додаток № 2) , де у п. 62 значиться ОСОБА_3 ( а.с. 83-85)

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 21 травня 1993 року квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності згідно з розпорядженням від 21.05.1993 року № 254 АБ ( а.с. 7)

Приватизація вказаної квартири проводилась за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, поданою 08 травня 1993 року за вх. № 178, яку вони подали на ім»я Голови управи Ради народних депутатів Кульчинському (а.с.36), та на підставі довідки про склад сім»ї наймача квартири від 30.04.1993 року за встановленою Додатком №4 до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян формою (а.с.38).

На момент подачі заяви та довідки про склад сім»ї позивач ОСОБА_1І.( станом на 08.05.1993 року) ще не народився.

Відповідно до оглянутого свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився 13 травня 1993 року та реєстрація народження була проведена 04 червня 1993 року, тобто вже після видачі свідоцтва про право власності ( а.с. 57).

У відповідності до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції, чинній на момент оформлення приватизації спірної квартири, приватизація державного житлового фонду (далі-приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приватизація здійснювалась шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім»ї та додатково 10 квадратних метрів на сім»ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов (ст.3 Закону).

Статтею 5 Закону було визначено, що до членів сім»ї наймача включалися лише громадяни, які постійно проживали в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігалося право на житло.

Якщо загальна площа квартири була менше площі, яку мала право отримати сім»я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім»ї видавалися житлові чеки, сума яких визначалась, виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра .

Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержували громадяни України, які постійно проживали в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин мав право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону, передача займаних квартир (будинків) здійснювалася в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкали в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігалось право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалась на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймались не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч.3 ст.8 Закону).

Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Законуоформлялась свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалось в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення (ч.5 ст.8 Закону).

Відповідно до п. п. 18 п. З розділу 2 «Мета, завдання та функції Управління» Рішення Рівненської міської ради № 2317 від 26 липня 2012 року «Про затвердження Положення про Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в новій редакції» повноваження органу приватизації були передані до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Перелік документів і порядок їх оформлення при передачі державного житла у власність громадян на момент приватизації вищезазначеної квартири встановлювався Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. № 56 (далі - Положення), відповідно до якого громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення.

У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду.

Оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Орган приватизації уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки та видає розпорядження.

В судовому засіданні, на підставі досліджених судом доказів безспірно встановлено, що на момент подачі документів для приватизації квартири АДРЕСА_4, були подані передбачені на той час документи, а саме заява, яка була підписана ОСОБА_3. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 08.05.1993 року та довідка про склад сім»ї від 30.04.1993 року, тобто вказані документи до органу приватизації були подані ще до народження позивача, ОСОБА_1

Тобто на момент подачі довідки про склад сім»ї, ОСОБА_1 ще не був новонародженим, а отже і не міг бути включений у довідку про склад сім»ї.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 був зобовязаний повідомити орган приватизації про зміну складу сімї після 13 травня 1993 року, але цього не здійснив з власних міркувань, не заслуговують на увагу, оскільки такий обов»язок на ОСОБА_3 жодним нормативно- правовим актом не покладався, а свідоцтво про народження ОСОБА_1 було видано лише 04 червня 1993 року ( а.с. 57).

Суд не приймає до уваги доводи третьої особи ОСОБА_6 про те, що у період з 15 квітня 1993 року по 13 травня 1993 року вона перебувала у жіночій консультації на збереженні, а відтак не мала можливості займатись приватизацією, оскільки вказані доводи жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, будь які документи відсутні, а з заяви про передачу у приватну власність квартири від 08.05.1993 року вбачається, що ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) особисто підписала вказану заяву.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 на момент подачі документів для приватизації не був народжений, то в силу наведених вище норм Закону щодо приватизації квартири наймачем та членами його сім»ї, які користувались квартирою на умовах найму, та вимог чинного на той час Положення щодо оформлення документів, які подавались для приватизації квартири, - саме для приватизації цієї квартири у ОСОБА_3 були всі для цього правові підстави.

В ході судового розгляду позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що орган, на який покладено оформлення документів, допустив будь які порушення діючого законодавства, яке регулює порядок приватизації квартир та в ході розгляду такі докази не здобуто.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 немає.

Суд звертає увагу при винесенні рішення також на таке.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:/

-визнання права

-визнання правочину недійсним

-припинення дії, яка порушує право

-відновлення становища, яке існувало до порушення

-примусове виконання обов»язку в натурі

-зміна прововідношення

-припинення правовідношення;

-відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

-відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

-визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

3 матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про зміну умов приватизації квартири та просить суд визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення ( квартири) розташованої в АДРЕСА_1 на рівні з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_3 шляхом внесення відповідних змін до Свідоцтва про право власності на житло від 21.05.1993 року

Проте вимога про визнання права шляхом внесення змін до документів не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Тому з урахуванням викладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову за заявленою вимогою.

Що стосується заяви представника третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності, то суд приходить до такого висновку.

Відповідно до абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення»встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено,що є самостійною підставою для цього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до органу приватизації державного житлового фонду м.Рівне Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про зміну умов приватизації квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_10