Провадження № 2-о/127/624/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з заявою про розірвання шлюбу.

Заява мотивована тим, що 20 вересня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. 1 серпня 2007 року в них народилась донька ОСОБА_3. Спільне життя в сторін не склалося. З 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають. Заявники зазначають, що за цей час вони переконалися в тому, що вони є різними людьми. Також заявники досягли згоди, що майно набуте подружжям під час існування шлюбу після його розірвання переходить до ОСОБА_1 і має бути використане в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Оскільки ОСОБА_4В та ОСОБА_2 не мають наміру поновлювати подружні стосунки, тому вони звернулися до суду з даною заявою та просять розірвати шлюб між ними.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4В заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просили її задовольнити. Також додав, що просить визначити правовий статус майна.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що під час реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка, однак після того, як вони припинили проживання однією сімєю, змінила його. Відповідно до її заяви, органами РАЦС було змінено прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_2. Діти проживають більше двох років з ОСОБА_1 і надалі проживатимуть з ним. Також зазначила, що проживає в м. Вінниці та на спільно нажите майно в шлюбі вона не претендує та залишає чоловікові і дітям.

Вислухавши пояснення заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №185292, виданого повторно 22.12.2016 року, судом встановлено, що 20.09.2003 року між ОСОБА_4 Вікторовичемта ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2179. Після одруження ОСОБА_2 прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_4 (а.с. 41).

Суд зазначає, що з пояснень наданих в судовому засіданні заявником ОСОБА_2, остання вже відновила своє дошлюбне прізвище, ще до розірвання шлюбу.

Також судом встановлено, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 327079, виданого повторно 03.02.2016 року Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області (а.с. 42) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 082312, виданого 02.08.2007 року Відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 43).

Судом встановлено, що сторони між собою дійшли згоди відносно того, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з батьком, а мати братиме участь в їх вихованні. Також сторони погодили, що майно набуте подружжям за час шлюбу перейде до ОСОБА_1 та має бути використане в інтересах дітей.

Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному.

Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Частиною 3 ст. 234 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, збереження сім'ї неможливе та суперечило б інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги заявників підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що під час розгляду справи ОСОБА_1 звернувся до суду з проханням про визначення правового статусу майна. З огляду на це, суд зазначає наступне. Всі заявлені вимоги мають міститися в прохальній частині заяви.

Крім того, зі змісту заяви та пояснень заявників суду не відомо, яке саме ними було нажито майно в період шлюбу. В звязку з цим, суд позбавлений можливості дослідити обсяг спільно нажитого майна. Також, суд зазначає, що заявники можуть добровільно розділити спільно нажите майно, а в разі - звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст.ст. 10, 57-60, 212-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 вересня 2003 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2179, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: