Справа №489/7870/13-ц
Провадження №6/489/247/17
УХВАЛА

іменем України

10 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Настенко С.В.,

за участю: старшого державного виконавця Тарасенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2017 року старший державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, оскільки остання ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

На виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №52483556 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/2858 від 22.11.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 30.10.2006 року в сумі 30716,91 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається із відповіді відділу адресно-довідкової роботи УДМС в Миколаївській області від 23.03.2017 року, боржник зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кімната №231.

Виходом старшого державного виконавця Тарасенко К.В. за вказаною адресою встановлено, що боржник ОСОБА_2 не проживає за цією адресою, рухомого майна, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, не виявлено. Вказане підтверджується актом державного виконавця від 21.08.2017 року.

У відповідності з результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 06.10.2017 року, транспортних засобів за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2017 року, за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

З відповідей Пенсійного фонду України від 04.10.2017 року та від 05.10.2017 року, Державної фіскальної служби України від 04.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 не працює, не отримує пенсію та у неї відсутні джерела отримання доходів.

За змістом довідки Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 31.03.2017 року, ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник неодноразово перетинала кордон України.

Відповідно до п. 4 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом зазначених норм, підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобовязань, встановлених судовим рішенням.

Суд вважає, з огляду на надані державним виконавцем документи в їх сукупності, доведеним факт ухилення боржника від виконання зобовязань встановлених судовими рішеннями. Враховуючи вжиття усіх можливих та передбачених законодавством заходів щодо примусового виконання рішень судів, відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутність коштів на рахунках, значний розмір невиконаних грошових зобовязань, наявність можливості виїхати за межі України та неодноразове перетинання кордону, подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням у виконавчому провадженні №52483556.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва: