Номер провадження: 22-ц/785/2293/17
Номер справи місцевого суду: 520/7491/16-ц
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкін А.П.

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства садівників «Зелений мис», третя особа - голова правління Товариства садівників «Зелений мис» ОСОБА_6, про визнання недійсним наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про визнання недійсним наказу про звільнення № 2-к від 30.05.2016 року, наказу про внесення змін № 3-к від 31.07.2016 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.05.2016 року по день поновлення на роботі з утриманням податку та інших обов'язкових платежів, стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень (а. с. 1-4, 47-53).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що з 01.09.2014 року вона працювала у відповідача на посаді бухгалтера-касира. Наказом № 2-к 30.05.2016 року її було звільнено з посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довіри. ОСОБА_2 вважає своє звільнення незаконним, оскільки не було встановлено факту вчинення нею правопорушень, крім того відсутній акт про порушення умов праці.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 94-99).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 108-117).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що з 01.09.2014 року вона працювала у відповідача на посаді бухгалтера-касира.

Згідно протоколу № 25/05/16 від 25.05.2016 року засідання Правління ТС «Зелений мис», 25.05.2016 року бухгалтеру-касиру ОСОБА_2 було висловлено недовіру через її винні дії, які проявилися у формі умисної бездіяльності, навмисного ігнорування розпоряджень Правління Товариства та Голови Правління Товариства та приховуванні касової документації Товариства, і які були направленні на унеможливлення ознайомлення Правління Товариства та Ревізійної комісії Товариства зі станом бухгалтерської, касової та іншої фінансової документації Товариства (а. с. 11).

30.05.2016 року Головою Правління ТС «Зелений мис» ОСОБА_2 було направлено повідомлення про звільнення її із займаної посади з 30.05.2016 року на підставі наказу № 2-к від 30.05.2016 року, та запропоновано з'явитися до ТС «Зелений мис» з метою отримання трудової книжки та повного розрахунку (а. с. 9).

В день звільнення ОСОБА_2, а саме 30.05.2016 року, вона перебувала на лікарняному, на підтвердження чого судом досліджено листок непрацездатності серії АГШ № 339338, виданий 08.06.2016 року КУ «Міська лікарня № 8», з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебувала у стаціонарі з 30.05.2016 року по 08.06.2016 року (а. с. 12).

У зв'язку з указаними обставинами, ТС «Зелений мис 31.07.2016 року прийняло наказ № 3-к, яким внесено зміни до наказу Голови Правління ТС «Зелений мис» № 2-к від 30.05.2016 року, а саме замінено «30.05.2016 року» на «09.06.2016 року»; визнано датою звільнення ОСОБА_2 «09.06.2016 року» (а. с. 33).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходи в з того, що, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи у зв'язку з вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), ТС «Зелений мис» діяло відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

За пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи, під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі N 6-1093цс15 та від 20 квітня 2016 року у справі N 6-100цс16.

У справі, яка переглядається, позивачка, відповідно до посадової інструкції касира ТС «Зелений мис», затвердженої 30.08.2014 року Головою ТС «Зелений мис» ОСОБА_4, зобов'язана знати та строго виконувати правила прийому, обліку, зберігання і видачі грошових коштів, порядок оформлення прибуткових і видаткових документів, ведення касових операцій, порядок проведення інвентаризацій майна і зобов'язань Товариства; суворо дотримуватися фінансової дисципліни; здійснювати своєчасно операції за платіжними відомостями, прибутковими касовими ордерами або квитанціями; своєчасно та точно складати щомісячні, щоквартальні та річні касові звіти та надавати їх бухгалтеру; на вимогу Ревізійної комісії надати їй всі необхідні документи у межах своєї компетенції (а. с. 86-87).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_2 у ТС «Зелений мис» займала посаду бухгалтера-касира, тобто відносилася до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності; та виконання трудових обов'язків позивача носить відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Згідно акту, складеного 21.05.2016 року Головою Правління ТС «Зелений мис» та членами Правління ТС «Зелений мис», під час проведення засідання Правління ТС «Зелений мис», до участі в якому були запрошені члени Ревізійної комісії, бухгалтер-касир «Зелений мис» ОСОБА_2, було встановлено факт відмови ОСОБА_2 виконати розпорядження Голови Правління ТС «Зелений мис», в частині зобов'язання надати для огляду і ознайомлення оригінали первинної документації, пов'язаної з роботою каси ТС «Зелений мис» за період 2014, 2015, 2016 звітних років. Акт містить відмітку про відмову бухгалтера-касира ОСОБА_2 від підпису (а. с. 63).

З протоколу № 21/05/16 від 21 травня 2016 року Правління ТС «Зелений мис» вбачається, що Головою Правління ОСОБА_6 та членами Правління було обговорено питання про необхідність ознайомлення Правління Товариства зі станом ведення бухгалтерського обліку та касової дисципліни, у зв'язку з чим головному бухгалтеру Товариства ОСОБА_5 та бухгалтеру - касиру Товариства ОСОБА_2 було запропоновано надати всю необхідну документацію, пов'язану з бухгалтерським обліком та веденням каси, проте Правлінню було надано лише частину документації, передання якої було оформлено відповідним актом, що є невід'ємним додатком до цього акту (а. с. 65-66).

ОСОБА_2 не оспорювала того факту, що 21.05.2016 року її було попереджено про необхідність передання Рравлінню та Ревізійній комісії ТС «Зелений мис» первинної касової документації. Однак, позивач не довіряла вказаним органам, так як не визнавала їх повноважень, оскільки позивачу та її чоловіку, який раніше входив до складу Правління ТС «Зелений мис», погрожували, та тому позивач вирішила не спілкуватися із ними.

У судовому засіданні 21.11.2016 року позивач пояснила, що вона вважала Головою Правління ТС «Зелений мис» - ОСОБА_4, з яким позивач підписувала посадову інструкцію бухгалтера-касира ТС «Зелений мис». Після подій 21.05.2016 року та 25.05.2016 року, коли начебто було обрано Голову Правління ТС «Зелений мис» - ОСОБА_6, позивач особисто передала усю бухгалтерську документацію ОСОБА_4 як повноваженому, на її думку, Голові Правління ТС «Зелений мис». При цьому вказала, що залишок готівкових коштів у розмірі 4 749 гривень вона перерахувала згідно квитанції, копію якої надала у судовому засіданні до матеріалів справи (а. с. 8).

Згідно акту від 25.05.2016 року про передачу документів, складеного Ревізійною комісією у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_2, Голові Правління ТС «Зелений мис» ОСОБА_6. було передано ряд документів ОСОБА_5 На акті наявна відмітка про ознайомлення позивача ОСОБА_2 (а. с. 67).

Згідно пояснень ОСОБА_4, які він надав в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 передала йому всі документи, що були у неї в наявності, які стосуються діяльності Товариства. В 2016 році була заведена кримінальна справа за його заявою по факту зловживання своїми обов'язками попереднім керівництвом Товариства, у зв'язку із цим слідчим було витребувано всі документи, щодо діяльності Правління. В квітні 2016 року нове керівництво вимагало у ОСОБА_2 всі документи щодо діяльності Товариства, яких у неї не було.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що в судовому засіданні не доведено умисної бездіяльності, навмисного ігнорування розпоряджень Правління Товариства та Голови Правління Товариства та приховуванні касової документації Товариства бухгалтером - касиром товариства ОСОБА_2

В судовому засіданні в апеляційної інстанції представник ТС «Зелений мис» не зміг пояснити який саме перелік документів вимагало Правління на ознайомлення, і які саме документи не були надані позивачкою.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже,роботодавець може з власної ініціативи в односторонньому порядку розірвати даний договір у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Проте, суд першої інстанції на викладене належної уваги не звернув та не врахував, що сам по собі факт ненадання або часткового надання Голові Правління та членам Правління для ознайомлення первинної бухгалтерської документації не можна віднести до корисних правопорушень, а відтак такі порушення трудової дисципліни не можуть бути підставою для звільнення її в зв'язку з цим із роботи за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що наказ Голови СТ «Зелений мис» № 2-к від 30 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - порядку) встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) за цей період.

Заробітна плата за березень 2016 року складає 1 237,03 гривень, за квітень 2016 року 1 237,03 гривень; кількість робочих днів за останні 2 місяці, які передували звільненню складає 43 дні (березень 2016 року - 22 день, квітень 2016 - 21 день). Отже, середньоденна заробітна плата складає 1 237,03 х 2 = 2 474,06 : 43 = 57,53 гривень.

Відповідно відомостям, які містяться в листах Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» за № 10846/0/14-15/13 від 20 липня 2015 року та «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» за № 11535/0/14-16/13 від 05.08.2016 року, кількість робочих днів за період з червня 2016 року по грудень 2016 року становить 149 днів; кількість робочих днів за період з січня 2017 року по вересень 2017 року становить 164 днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2016 року по 20.09.2017 року, тобто за 304 дні вимушеного прогулу, становить суму 17 489,12 гривень (304 днів вимушеного прогулу х 57,53 гривень - розмір середньоденного заробітку позивача), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди судова колегія виходить з наступного.

Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього закону.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП України.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи, що незаконне звільнення з роботи ОСОБА_2 призвело до втрати нею нормальних життєвих зв'язків та змусили докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушення конституційного права позивача на працю мало місце, і це порушення виникло з вини роботодавця внаслідок незаконного звільнення працівника з роботи, то СТ «Зелений мис» зобов'язано відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку, застосовуючи засади розумності і справедливості, слід визначити 1 000 гривень.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Товариства садівників «Зелений мис» № 2-к від 30 травня 2016 року про звільнення бухгалтера - касира ОСОБА_2 за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на роботі на посаді бухгалтера - касира Товариства садівників «Зелений мис».

Стягнути з Товариства садівників «Зелений мис» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 489,12 гривень без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства садівників «Зелений мис» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень.

Стягнути з Товариства садівників «Зелений мис» на користь держави судовий збір в розмірі 1 344 гривень.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.