Справа №487/1885/17 26.09.2017 26.09.2017
Провадження №22-ц/784/1899/17
Справа №487/1885/17-ц
Провадження №22-ц784/1899/17 Головуючий першої інстанції: Нікітін Д.Г.
Категорія 53 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.

за участі представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства

«Адміністрація морських портів України»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що з грудня 2007 р. обіймав посаду завідувача поліклінічного відділення Медичного центру Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом виконуючого обовязки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 26 січня 2017 р. № 66 ОСОБА_5 йому оголошено догану і позбавлено 100% премії за січень 2017 р.

Цим наказом його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 3.6 та 3.8 «Посадової інструкції завідувача поліклінічного відділення Медичного центру» ПІ 18-33/01-10 за результатами проведеної вибіркової інвентаризації в Медичному центрі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Посилаючись на те, що наказ прийнято неуповноваженою особою, з порушенням строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, без дотримання порядку застосування дисциплінарного стягнення (відповідачем не було отримано від нього пояснень та пропущено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності), а також застосовано непередбачений законом вид покарання - його безпідставно позбавлено премії, позивач просив визнати незаконним та скасувати вищезазначений наказ, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність заявленого позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 р. позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обовязки начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 26 січня 2017 р. № 66 «Про дисциплінарне стягнення».

Стягнуто з Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі представник Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, й просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що наказом виконуючого обовязки начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» -«Адміністрації Миколаївського морського порту» від 13 червня 2013 р. № 5/о позивача прийнято на роботу на посаду завідувача поліклінічного відділення медичного центру за переведенням з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт».

Наказом виконуючого обовязки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» - «Адміністрації Миколаївського морського порту» від 26 січня 2017 р. № 66 ОСОБА_5 за неналежне виконання службових обовязків, передбачених «Посадовою інструкцією завідувача поліклінічного відділення Медичного Центру» ПІ 18-33/01-10, ОСОБА_4 оголошено догану і позбавлено 100% премії за січень 2017 року.

Відповідно до змісту цього наказу позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 3.6 та 3.8 «Посадової інструкції завідувача поліклінічного відділення Медичного центру» ПІ 18-33/01-10, що виявлено за результатами проведеної вибіркової інвентаризації в медичному центрі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрації морських портів України» під час якої встановлено, що в окремих приміщеннях, які не придатні для зберігання медичного обладнання, знаходиться в розібраному стані демонтований рентген апарат «Рентген-40» з пультом управління. Демонтаж рентген апарату виконано в порушення п. 12 додатку 2 наказу МФ ДП «АМПУ» від 12 лютого 2014 р. № 73 «Про створення комісії зі списання майна адміністрації Миколаївського морського порту» без дозволу зі списання майна Міністерства інфраструктури України. Керівництво МФ ДП «АМПУ» та ДП «АМПУ» про рішення демонтувати рентген апарат не повідомлялось, обстеження та оцінка технічного стану цього медичного обладнання не проводилася.

Зазначені в наказі від 26 січня 2017 р. № 66 обставини щодо демонтажу обладнання та порядку його зберігання, позивачем не оспорювались, який вважав такий наказ незаконним через порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд вважав, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності виданий з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки вини позивача не доведено, рішення про демонтаж приладу було прийнято 22 червня 2016 р., про що було повідомлено адміністрацію, укладений з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність суперечить закону, а тому підлягає скасуванню.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обовязки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ст. 140 КЗпП України).

Згідно ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержуватися законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, при вирішенні спору щодо правомірності застосування до працівника дисциплінарного стягнення, суд зобовязаний встановити, чи було порушено працівником трудову дисципліну, характер порушення, його тяжкість, наявність вини працівника, повноваження органу, який застосував стягнення, і чи дотримано роботодавцем порядок застування дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності підписано виконуючим обовязки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» - «Адміністрації Миколаївського морського порту» від 26 січня 2017 р. № 66 ОСОБА_5, який діяв на підставі Положення про Миколаївську філію Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрацію Миколаївського морського порту»), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18 квітня 2014 р. № 184 (далі Положення) та виданого виконуючим обовязки голови виконуючому обовязки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» - «Адміністрації Миколаївського морського порту» від 26 січня 2017 р. № 66 ОСОБА_5 довіреності № 7484 від 12 грудня 2016 р. Згідно із пунктами 5.2, 5.3, 5.7 Положення, п. 10 довіреності має повноваження щодо призначення та звільнення з роботи працівників філії, а тому в силу ст. 147-1 КЗпП України ця посадова особа мала повноваження щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Повноваження та обовязки завідувача поліклінічного відділення Медичного центру визначені Посадовою інструкцією завідувача поліклінічного відділення Медичного центру ПІ 18-33/01-10, відповідно до п. 3.6, 3.8 якої завідуючий поліклінічного відділення ініціює своєчасне отримання та зберігання лікарських засобів, медичного оснащення, засобів догляду за хворими у поліклінічному відділенні, контролює раціональне використання медичної техніки та оснащення поліклінічного відділення.

Наказом виконуючого обовязки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» - «Адміністрації Миколаївського морського порту» від 25 листопада 2016 р. № 932 було призначено проведення вибіркової інвентаризації основних засобів, матеріальних активів, матеріальних цінностей (а.с. 56-57).

Під час проведення цієї інвентаризації було виявлено наступне: в окремих приміщеннях, які не придатні для зберігання медичного обладнання, знаходиться в розібраному стані демонтований рентгенапарат «Рентген-40» з пультом управління. Демонтаж рентгенапарату виконано в порушення п. 12 додатку 2 наказу МФ ДП «АМПУ» від 12 лютого 2014 р. № 73 «Про створення комісії зі списання майна адміністрації Миколаївського морського порту», а саме - без дозволу на списання майна Міністерства інфраструктури України. Керівництво ДП «АМПУ» та ДП «АМПУ» про рішення демонтувати рентген апарат не повідомлялось, обстеження та оцінка технічного стану цього медичного обладнання не проводилася (а.с. 59).

За такого роботодавець правомірно вважав, що позивачем було порушено положення посадової інструкції, оскільки останній допустив безпідставне погіршення стану майна підприємства, що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Про такі порушення трудової дисципліни відповідачу стало відомо зі службової записки від 24 січня 2017 р.

За такого рішення про застосовування дисциплінарного стягнення було прийнято відповідачем через два дні після виявлення.

Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про те, що до керівництва підприємства про демонтаж рентгенапарату було повідомлено 22 червня 2016 р. в порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджено належними доказами, а тому не заслуговують на увагу, і суд безпідставно вважав такі обставини встановленими.

За такого відповідач мав передбачені трудовим законодавством підстави для застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани та дотримався при цьому вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України щодо порядку та строку застосування дисциплінарного стягнення, а тому суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконними наказу від 26 січня 2017 р. та його скасування.

Що стосується позбавлення наказом від 26 січня 2017 р. позивача 100% премії за січень 2017 р., то колегія суддів виходить з такого.

В силу частин 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті

Аналогічні положення містяться в ст. 15 Закону України «Оплату праці».

В порушення положень ч. 4 ст. 10, ч. 3 ст. 213 ЦПК України суд не досліджував та не встановлював законність позбавлення позивача 100% премії на підставі оскаржуваного наказу.

Як вбачається з наданого представником відповідача в суд апеляційної інстанції Колективного трудового договору ДП «Адміністрація морських портів України» на 2013-2018 роки, затвердженого конференцією трудового колективу від 23 липня 2013 р. (проткало № 1/123), в п. 5.6 цього договору визначено, що з метою поліпшення кінцевих результатів праці, підвищення ефективності виробництва й якості робіт, росту продуктивності праці, економії усіх видів матеріальних ресурсів адміністрації по узгодженню з профкомом здійснює преміювання працівників на підставі Положення про преміювання (додаток № 8).

Згідно пункту 1.2 Положення про преміювання, який є додатком № 8 до колективного договору, премія може зменшуватися або не виплачуватися цілком окремим працівником відповідно до переліку, передбаченому додатком № 1 до цього Положення.

В пункті 21 Переліку виробничих недоглядів, за які працівники ДП «Адміністрація морських портів України» позбавляються премії цілком або частково (стосується всіх категорій працівників), передбачено наступний випадок за невиконання або неналежне виконання обовязків, передбачених посадовою інструкцією.

Таким чином, позбавлення позивача премії у звязку із притягненням до дисциплінарної відповідальності не є окремим видом дисциплінарної відповідальності, а є визначеним діючим на підприємстві Положенням про преміювання наслідком неналежного виконання працівником трудових обовязків.

Враховуючи викладене, у роботодавця були передбачені законом підстави для позбавлення позивача премії і тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу в цій частині.

Оскільки при ухваленні рішення суд неповно зясував обставини справи, помилково вважав встановленими обставини, які мають значення для справи і не були доведені в суді та помилково застосував положення матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду в силу положень пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення необхідно скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

У звязку із задоволенням апеляційної скарги і відмовою у позові та на підставі положень ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 704 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу від 26 січня 2017 р. № 66 про дисциплінарне стягнення та позбавлення премії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 704 (сімсот чотири) грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_6