Справа № 2-4331/11
Провадження № 6/161/369/17
У Х В А Л А

21 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 державний виконавець Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Другому ВДВС м. Луцьк знаходиться виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №2-4331/11 виданого 01.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 17419,86 грн. боргу та 294,20 грн. судового збору. 14.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно накладено арешт на майно боржника. Добровільно рішення суду боржником не виконується. Просить суд, тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Другому ВДВС м. Луцьк знаходиться виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №2-4331/11 виданого 01.12.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 17419,86 грн. боргу та 294,20 грн. судового збору.

14.12.2015 року головний державний виконавець Другого ВДВС м. Луцьк ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно яких запропоновано боржнику виконати рішення суду в самостійному порядку. Однак в добровільному порядку боржник ОСОБА_2 рішення суду не виконує.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

За правилом ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проводилися дії щодо виявлення коштів та майна боржника, на які можна звернути стягнення.

За результатами таких дій встановлено, що за боржником ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповіді ОДПІ відкриті рахунки у банківських установах у боржника наявні, кошти відсутні, інформація про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб відсутня. Згідно відповіді ПФУ м. Луцьк боржник на обліку, як отримувач пенсії не перебуває. Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру 0741 РСЦ у Волинській області за ОСОБА_2 рухоме майно не зареєстровано. На виклики до державного виконавця боржник не зявляється та не реагує.

Із акту державного виконавця від 19.07.2017 року вбачається, що при виході державного виконавця за адресою м. Луцьк, пр. Ів.Огієнка, 4/24 встановлено, що виконавчі дії провести та перевірити майновий стан виявилось неможливим оскільки нікого не було за вищезазначеною адресою.

З повідомлення Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України, однак, виїзди були короткотривалими. Періодичні тимчасові виїзди боржника за межі України не свідчать про ухилення його від виконання рішення суду, і можуть вчинятися боржником з метою отримання доходів, які можуть бути спрямовані на погашення боргу, у випадку здійснення належного контролю за отриманням таких доходів.

Отже, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання обовязку сплатити належні до стягнення з нього кошти в матеріалах справи немає.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», в їх системному звязку, вбачається, що право ОСОБА_2 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у звязку з навмисними діями останньої, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не використано надані йому права у точній відповідності із законом та допущено порушення прав та законних інтересів боржника, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст..313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарг.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4