Справа № 355/786/16-ц Головуючий у І інстанції Лисюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/3553/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 16.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: служба у справах дітей Баришівської районної адміністрації Київської області, Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зміну способу виконання рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

у травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, мотивуючи її тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року було визначено побачення батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю, щосуботи та щонеділі кожного місяця протягом 2-3 годин на день за попередньою домовленістю про час та місце побачень, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою. Заявниця зазначила, що, ухвалюючи таке рішення, суд не повністю визначив спосіб участі батька ОСОБА_3 у побаченнях з дитиною, зокрема не визначив місце та чіткий графік спілкування, з урахуванням її віку, стану здоров'я та інших обставин, що мають істотне значення.

Державним виконавцем 28.11.2016 року винесено постанову про залучення представників органу опіки та піклування у проведенні виконавчих дій по виконанню вказаного рішення, а саме для побачення батька ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_4. У зв'язку з тим, що у виконавчому документі не вказано місце та час спілкування батька з донькою, державний виконавець на свій розсуд призначив виконавчі дії за адресою АДРЕСА_1, тобто на площі біля приміщення Баришівської РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на 07.12.2016р. о 10 год. У зазначений день відбулось побачення ОСОБА_3 з дитиною, під час якого донька не йшла на контакт з батьком та постійно просилась додому, про що представником органу опіки та піклування було надано відповідний висновок.

16.01.2017 року заявниця повторно звернулась до державного виконавця з заявою про призначення побачень батька з дитиною за участі представників органу опіки та піклування. У визначений державним виконавцем день та час побачення батько на проведення виконавчих дій не з'явився.

З урахуванням викладеного, вважаючи необхідною участь представника органу опіки та піклування при виконанні судового рішення, та, враховуючи, що проведення виконавчих дій має відбуватися у робочі дні, не раніше шостої та не пізніше двадцять другої години, заявниця просила суд визначити порядок спілкування батька ОСОБА_3 з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з матір'ю ОСОБА_2, встановивши конкретний час та місце побачень, точний графік, шляхом надання побачень з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, тощо, із обов'язковим залученням іншої особи, зокрема представника органу опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації, враховуючи графік їх роботи.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду з підстав її незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що з виконавчого документу вбачається, що суд не повністю визначив спосіб участі ОСОБА_3 у побаченні з дитиною, зокрема місце та час спілкування, з урахуванням її віку, стану здоров'я, норми комфорту, а також інші обставини, що мають істотне значення. Не визначив чіткий графік, який має бути зручним для дитини, щоб, зокрема, не порушувати режим дня.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалюючи рішення про визначення порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини, Баришівський районний суд взяв до уваги розпорядження Баришівської РДА № 59 від 19.02.2016 року. При цьому, відповідач у справі ОСОБА_2 не заперечувала проти затвердженого графіку побачень, про що свідчить, зокрема, і та обставина, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року вона не оскаржила.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року було визначено побачення батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю щосуботи та щонеділі кожного місяця протягом 2-3 годин на день за попередньою домовленість про час та місце побачень, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

В добровільному порядку ОСОБА_2 рішення суду не виконувала, посилаючись на різні обставини, тому 04 жовтня 2016 року державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/355/420/16, виданого 12 вересня 2016 року Баришівським районним судом.

16 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до органу опіки та піклування та просила призначити побачення батька ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 за участю представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Вищевказана норма містить альтернативний обов'язок щодо залучення органів опіки та піклування, тобто залучення представника органу опіки та піклування має відбуватися виключно за наявністю потреби.

Постановою державного виконавця було залучено працівників органу опіки та піклування у проведенні виконавчих дій, а саме для побачення батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою 31.01.2017 року о 10 год. біля приміщення Баришівського ДВС ГТУЮ в Київській області. Однак в зазначений час та місце ОСОБА_3 не з'явився.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення, колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у справі № 6-1829цс15.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона фактично не погоджується із рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року, вважаючи, що воно ухвалене без належного з'ясування обставин, необхідних для визначення порядку участі батька у вихованні дитини, зокрема графіку побачень. У прохальній частині її заяви йдеться фактично про зміну самого судового рішення, а не його способу виконання, що не ґрунтується на вимогах чинного процесуального законодавства і є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Таким чином судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Сушко Л.П.

Фінагєєв В.О.