УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

державного виконавця Іванкевич О.С.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування подання державний виконавець вказала, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області про стягнення з неї на користь ТОВ-підприємство «Продмашстрой» суми боргу в розмірі 320096 грн. 77 коп., а також суми судового збору в розмірі 4801 грн. 44 коп. Боржник особисто повідомлена про наявність виконавчого провадження, проте не виконує судове рішення.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримала подання, а також надала для огляду суду матеріали виконавчого провадження ВП № 54114867. Додатково пояснила, що боржник станом на час розгляду цього подання не погасила на користь стягувача за судовим рішенням жодних сум.

Розглянувши вказане подання, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП № 54114867, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області від 13.06.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54114867 з виконання виконавчого листа № 428/3949/15-ц, виданого 30.05.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ-підприємство «Продмашстрой» суми боргу за договором позики у розмірі 149385 грн. 58 коп., суми трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 20938 грн. 50 коп., суми інфляційних витрат за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 149772 грн. 69 коп., суми витрат по сплаті судового збору в розмірі 4801 грн. 44 коп.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що боржнику на її зареєстроване місце проживання була надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження 13.06.2017 року за вихідним номером 12333. Крім того, ОСОБА_1 була особисто ознайомлена з наявністю цього виконавчого провадження, про що свідчить її підпис від 31.07.2017 року на вимозі державного виконавця про забезпечення її участі у проведення виконавчих дій.

Постановою від 14.07.2017 року ВП № 54114867 старшого державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

Також актом державного виконавця від 31.07.2017 року підтверджується, що боржник була присутня під час виходу державного виконавця за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 26/7, з приводу пошуку майна, на яке можливо звернути стягнення.

Державним виконавцем було зроблено запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Управління Держпродспоживслужби в Луганській області щодо ОСОБА_1 про отримання нею доходів, про її працевлаштування, про наявність у неї сільськогосподарської (будівельної) техніки, у звязку із чим було отримано інформацію про працевлаштування ОСОБА_1 у відділі культури Сєвєродонецької міської ради.

З копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будівлі складських приміщень від 08 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 цегляну будівлю складських приміщень за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 11а. При цьому згідно із п. 2.1 договору ОСОБА_1 40000 грн. отримала від покупця до оформлення договору, а решту в розмірі 470600 грн. отримає з розстрочкою один рік до 08 квітня 2018 року.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В Законі № 1404-VIII значення поняття «ухилення» не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених рішенням», вжите у п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд зауважує, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається факт невиконання боржником своїх зобовязань. При цьому боржник обізнана про свій обовязок щодо сплати грошових коштів, була працевлаштована тривалий час з часу прийняття судом відповідного рішення, отримала суму в розмірі 40000 грн. та має отримати суму в розмірі 470600 грн. згідно із цивільно-правовою угодою купівлі-продажу належного їй майна. Тобто, боржник здатна виконувати своє зобовязання за судовим рішенням щодо сплати грошових коштів, проте не виконує його ані шляхом одномоментної сплати всіх коштів, ані шляхом поступової сплати коштів частинами, тобто ухиляється від його виконання.

Таким чином, державним виконавцем надано достатні докази, які свідчать про те, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань по сплаті грошових коштів, покладених на неї судом, у звязку із чим подання державного виконавця щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне визначити, що обмеження у праві виїзду за межі України буде накладено на боржника до погашення заборгованості за рішенням суду, що відповідає змісту п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII та змісту п. 5 розділу «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Також суд зазначає, що пунктом 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 661-IV органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам ДПС, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності для виконання покладених на ДПС завдань, надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Тобто, органи ДПС мають право самостійно виконувати ухвалу суду в частині тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, окремого доручення суду для цього не потрібно.

Більш того, обов'язок щодо направлення завіреної належним чином копії ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань в Адміністрацію ДПС покладається на державного виконавця листом Міністерства юстиції України від 6 червня 2008 р. № 25-32/507 і спільним листом Міністерства юстиції України та Адміністрації ДПС від 27 травня 2008 р. № 25-32/463 і № 25-5347.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянку України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України до моменту погашення заборгованості в загальному розмірі 324898 грн. 21 коп., яка утворилася за виконавчим листом по справі № 428/3949/15-ц, виданим Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 30 травня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ-підприємство «Продмашстрой» суми боргу за договором позики у розмірі 149385 грн. 58 коп., суми трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 20938 грн. 50 коп., суми інфляційних витрат за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 149772 грн. 69 коп., суми витрат по сплаті судового збору в розмірі 4801 грн. 44 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін