Єдиний унікальний номер 725/3157/17
Номер провадження 2/725/658/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 29.10.1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, під час якого у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння та різних поглядів на вирішення побутових проблем, а тому з березня 2017 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства.

Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та є таким, що суперечить її інтересам, оскільки між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного.

Крім того, зазначала, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, в позасудовому порядку між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо його матеріальної участі в утриманні дитини та розміру аліментів.

На підставі вище викладеного, з урахуванням збільшених в судовому засіданні позовних вимог, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в новій редакції позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в частці від заробітку, оскільки офіційно працевлаштований та працює на посаді лікаря-анестезіолога в ЧЛШМД, отримуючи стабільний заробіток.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 29 жовтня 1994 року Путильським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №42 (а/с 3).

Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивач не заявила про своє бажання залишити за собою дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.

Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 6).

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та дана обставина визнана сторона в судовому засіданні сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до вимог ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність доказів того, що на його утримання перебувають інші діти чи непрацездатні особи, однаковий обов'язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів в частці від доходів відповідача підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання їх спільної доньки до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-113, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 207, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 жовтня 1994 року Путильським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області, актовий запис №42 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський