АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1178/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Малярчук В.в.
Провадження № 22-ц/789/997/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 -

ОСОБА_2, представника відповідача

ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Теребовлянського районного суду від 08 червня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його ухваленим у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом дано невірну оцінку постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2016 року, винесеній за заявою ОСОБА_1, у якій в переліку підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не значиться така підстава, як пропуск строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, а значиться лише - відсутність правовстановлювальних документів на спадкове майно.

Звертає увагу на те, що висновки суду в частині повідомлення його нотаріусом про пропуск встановленого законом строку для звернення з заявою про прийняття спадщини внаслідок винесення 02.12.2015 року постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії не відповідають обставинам справи, оскільки така постанова виносилась за заявою його брата - відповідача ОСОБА_3

З урахуванням того, що змістом постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії заперечується факт надання нотаріусом ОСОБА_1 і його представнику роз'яснень про пропуск строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, а також з підстав, що нотаріуси є учасниками відносин із спадкування та заінтересованими особами, вважає безпідставним посилання в рішенні суду, як на доказ того, що відповідні роз'яснення позивачу надавалися, на показання свідків - нотаріусів Хомутової О.М. і ОСОБА_6

Безпідставними, як такі, що суперечать моральним засадам суспільства вважає висновки суду першої інстанції в частині можливості позивача звернутися з заявою про прийняття спадщини у період перебування в Україні з 25.06.2014 року до 07.07.2014 року, оскільки військовий конфлікт між Україною та Росією в цей період був у початковій стадії, багатьох людей, які перетинали кордон затримували й арештовували, й крім цього позивач пережив сильне емоційне потрясіння внаслідок втрати батька та прибув в Україну з єдиною метою - попрощатися з рідною людиною та організувати необхідні ритуальні заходи, не переслідуючи жодних інших, в т.ч., матеріальних мотивів.

Також, з урахуванням наявності військового конфлікту між Україною та Росією, вважає безпідставними висновки суду про недоведеність ним факту поважності причин пропуску з заявою про прийняття спадщини.

Такими, що суперечать нормам матеріального права (ст.1270 ЦК України) вважає висновки суду в частині недоведеності позивачем наявності у нього поважних причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини з посиланням на існування семи фактів перетину ним кордону в період з 25.06.2014 року до 11.07.2017 року, оскільки предметом доказування згідно вищевказаної норми закону є лише наявність таких причин впродовж шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця, а не всього строку до моменту звернення з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованим й таким, що скасуванню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявності в нього об'єктивних причин, які б перешкоджали своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з урахуванням наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано, а судом не здобуто доказів поважності причин пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону й зробленим на підставі наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін у справі - ОСОБА_8 (а.с.4-5).

Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом з батьком не проживав. Будучи громадянином Російської Федерації, він проживає в м.Москва (а.с.6).

25.06.2014 року позивач приїхав в Україну на похорон батька, де пробув до 07.07.2014 року (12 календарних днів).

Наступний візит позивача в Україну мав місце в кінці грудня 2014 року. У період часу з 25 червня 2014 року (дня відкриття спадщини) до 11 липня 2016 року (дати перебування даної справи на розгляді Теребовлянського районного суду) ОСОБА_1 сім разів перетинав кордон України.

17 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Теребовлянської державної нотаріальної контори, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна після померлого батька (а.с.15).

25 листопада 2015 року з заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття звернувся відповідач ОСОБА_3 (а.с.29).

Таким, що набрало законної сили рішенням Теребовлянського районного суду від 21 жовтня 2015 року відповідачу ОСОБА_3 було визначено додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 строком в один місяць (а.с.28).

Постановою № 2012/02-14 від 02 грудня 2015 року завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.31).

Постановою № 164/02-14 від 10 лютого 2016 року завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_8 відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів й позивачу ОСОБА_1 (а.с.33).

Постановою № 329/02-14 від 09 березня 2016 року державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. було відмовлено ОСОБА_1 (позивачу в даній справі) у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 та земельних ділянок після смерті батька ОСОБА_8 (а.с.43).

Таким, що набрало законної сили рішенням Теребовлянського районного суду від 21 березня 2016 року за ОСОБА_3 (відповідачем у даній справі) визнано право власності на 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.65-67).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

За ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Це означає, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідні роз'яснення містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", а також викладені у правовому висновку Верховним Судом України 04.11.2015 року в справі № 6-1486цс15. Останній згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів при вирішенні справ з подібними правовідносинами.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановивши, що у ОСОБА_1 перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, останній саме не скористався правом на прийняття спадщини у встановлені законом строки, а також, враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про наявність заповіту батька в користь позивача (що з урахуванням свободи заповіту могло би вплинути на остаточні висновки суду), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом з порушенням норм матеріального права було дано правову оцінку обставинам, наведеним у позовній заяві та встановленим під час судового розгляду справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт наявності у нього об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Доводи апеляційної скарги позивача про неврахування судом наявності у нього такої поважної причини, як військовий конфлікт між Росією та Україною, який на час відкриття спадщини був у початковій стадії й наслідком якого були затримання та арешти багатьох людей, які перетинали кордон, що як загальновідомий факт не підлягає доказуванню, колегія суддів вважає необгрунтованими з тих підстав, що по-перше, не зважаючи на існування такого конфлікту, нічого не перешкоджало позивачу перетнути кордон між Україною та Росією через два дні після закінчення встановленого законом строку про прийняття спадщини (а саме, як ствердила представник позивача, 27.12.2014 року); по- друге, не зважаючи на те, що військовий конфлікт триває досі, позивач щороку по три-чотири рази перетинає кордон України; по-третє, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, усі перетини кордону між Росією та Україною позивач здійснював через пункти пропуску, де військові дії не велися, у зв'язку з чим будь-які посилання на побоювання бути арештованим чи затриманим є безпідставними; по-четверте, затримання та арешти людей, які представник позивача вважає загальновідомим фактом й таким, що не потребує доказування, мали місце саме по відношенню до громадян України спецслужбами Росії, а не навпаки, тому, з урахуванням того, що позивач є громадянином Росії, даний факт для визнання причини пропуску строку поважною підлягав доказуванню. А по-п'яте, позивачем не наведено жодної об'єктивної обставини, що перешкоджала б йому, як громадянину Росії, який проживає в столиці Росії, звернутися у передбачені законом строки з відповідною заявою в Консульську Установу, оскільки договори про міжнародне співробітництво між Україною і Росією діють. При цьому, твердження представника апелянта з приводу того, що її довіритель є громадянином іншої держави і він не обізнаний з українським законодавством колегія суддів до уваги не приймає з урахуванням того, що громадянином Росії позивач став уже будучи повнолітнім (а не був ним з народження) й з того часу, коли він став громадянином Росії українське законодавство, що регулює спірні правовідносини, не змінилося, а тому, незнання позивачем законодавства України про спадкування не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Незважаючи на те, що колегія суддів не погоджується з висновком суду про роз'яснення нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2015 року позивачу ОСОБА_1 права на звернення до суду для продовження строку на прийняття спадщини, такий висновок жодного правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки предметом доказування є наявність у позивача поважних причин пропуску строку для звернення в нотаріальну контору до 17.01.2015 року (дати, коли така заява позивачем була подана), а тому вказана невідповідність згідно вимог ст.308 ч.2 ЦПК України не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду. У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги позивача в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Такими, що не стосуються предмета доказування, а тому не заслуговують на увагу колегії суддів є й доводи апеляційної скарги про неврахування судом факту неповідомлення (введення в оману) нотаріусом позивача про пропуск такого строку на час звернення з заявою 17.01.2015 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1; 313; 314 ч.1; 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : О.Я. Міщій

З.Є. Ткач