У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Кадєтової О.В.,
Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості у сумі 2 332 436,24 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 червня 2007 року між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (далі - АТ «Український інноваційний банк») та Приватним підприємством «Альфа-Юг» (далі - ПП «Альфа-Юг») було укладено кредитну угоду № 27, відповідно до умов якої АТ «Український інноваційний банк» надав ПП «Альфа-Юг» кредит у розмірі 3 млн. грн терміном до 10 червня 2008 року, а останнє зобов'язалось за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 18,0 % річних від суми заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань ПП «Альфа-Юг» за кредитною угодою, 11 червня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 25, за умовами якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ПП «Альфа -Юг» за кредитною угодою № 27 від 11 червня 2007 року, та в подальшому, 25 червня 2010 року між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 1. Договором про внесення змін № 4 від 25 вересня 2012 року до кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року, укладеного між АТ «Український інноваційний банк» та ПП «Альфа-Юг», строк дії договору було продовжено до 24 червня 2013 року. Внаслідок неналежного виконання ПП «Альфа-Юг» умов кредитного договору, за останнім утворилася заборгованість за кредитною угодою № 27 від 11 червня 2007 року у розмірі 2 332 436,24 грн, з яких заборгованість за кредитом складає 2 150 000 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом складає 38 876,71 грн; заборгованість за простроченими процентами за кредитом у розмірі 124 410,97 грн; заборгованість за несплаченим разовими комісіями у розмірі 850,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом складає 18 298,56 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, як поручителя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Український інноваційний банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитною угодою №27 від 11 червня 2007 року у розмірі 2 332 436,24 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з неналежного виконання відповідачем умов договору, внаслідок якого утворилась заборгованість за нестандартним кредитом.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами установлено, що 11 червня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» та ПП «Альфа-Юг» було укладено кредитну угоду № 27, відповідно до умов якої останнє отримало кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на термін до 10 червня 2008 року з лімітом кредитної лінії у розмірі 3 млн. грн, за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 442 800 грн для поповнення обігових коштів для розрахунків з постачальниками сільгосппродукції, та оплати послуг, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням сільгосппродукції, зі сплатою процентів за весь час користування кредитом в розмірі 18% річних (а.с. 6-14).

З метою забезпечення виконання ПП «Альфа-Юг» умов кредитного договору, 11 червня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 25 (а.с. 18-19), за умовами якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору.

25 червня 2010 року між цими сторонами було укладено договір поруки № 1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ПП «Альфа-Юг», які виникають з умов кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року, договору про внесення змін № 1 від 10 червня 2008 року, договору про внесення змін № 2 від 29 грудня 2008 року та договору про внесення змін № 3 від 25 червня 2010 року у вигляді кредиту у сумі 2 476 500,00 грн, процентів за його користування, штрафних санкцій у разі їх застосування та інших витрат, пов'язаних з виконанням кредитної угоди (а.с. 20-21).

25 вересня 2012 року договором про внесення змін № 4 до кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «Український інвестиційний банк» та ПП «Альфа-Юг», викладено п. 3.1 кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року у наступній редакції: «Відповідно до положень та умов цієї угоди банк надає позичальникові кредит на термін до 24 червня 2013 року у розмірі 2 151 300,00 грн» (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року №6-3176цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданими сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги, що позивач в обгрунтування позовних вимог посилався на наявність договору про внесення змін № 4 до кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року, укладеного 25 вересня 2012 року між ПАТ «Український інвестиційний банк» та ПП «Альфа-Юг», за умовами якого строк дії договору встановлений був до 24 червня 2013 року, натомість не перевірив дій поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності. Судом першої інстанції не було враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

При новому розгляді справи судам слід перевірити термін дії кредитної угоди від 11 червня 2007 року № 27, укладеної між АТ «Український інноваційний банк» та ПП «Альфа-Юг», а також обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_6 за цією угодою, оскільки зі змісту доданого до касаційної скарги договору про внесення змін № 5 до кредитної угоди № 27 від 11 червня 2007 року, укладеного 07 серпня 2013 року між ПАТ «Український інвестиційний банк» та ПП «Альфа-Юг», граничний термін повернення кредиту є 24 червня 2016 року.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко