Справа № 307/549/17
Провадження № 2/307/640/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, де третя особа ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якої подав позов представник ОСОБА_4, звернулася в суд з позовом до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, де третя особа ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності. В позовній заяві представник зазначив, що 25 грудня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області виніс рішення, яким визнав недійсним, договір дарування ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, який посвідчений 1 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрований в реєстрі за №9582. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року вказане рішення Тячівського районного суду від 25.12.2015 року залишено без змін. 9 лютого 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до відповідача приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, як державного реєстратора, із письмовою заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак ОСОБА_2 відмовилася прийняти письмову заяву, а також відмовила у державній реєстрації права власності, у звязку з реєстрацією права власності на нерухоме майно за іншим власником ОСОБА_3, а також відмовилася надати письмове рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Тому представник позивача вимушений був направити заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 через пошту, що підтверджується відповідними квитанціями. 17 лютого 2017 року було направлено також заяву-звернення до начальника територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_5 з відповідними додатками, що також підтверджується квитанціями та описом документів. 25 січня 2017 року представником позивача отримано інформаційну довідку №78831398, згідно якої житловий будинок в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, що належав ОСОБА_1 до вчинення правочину - договору дарування, зареєстровано в ? частині за ОСОБА_3. Тобто у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності на особу ОСОБА_3 на підставі договору дарування №9582 від 01.10.2012 року, який визнано в судовому порядку недійсним. Для вирішення спірного питання, попередньому власнику ОСОБА_3 необхідно звернутися до відділу державної реєстрації права власності із заявою про припинення права власності, але він відмовляється це зробити. Реєстрація права власності за ОСОБА_3 порушує права позивачки як власника, оскільки вона позбавлена права зареєструвати право власності на будинок, що належав їй на законних підставах, а також право власності на земельну ділянку власником якої вона була згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0567).

Просить суд зобовязати приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, а саме: права власності на житловий будинок, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, згідно реєстраційного номеру майна 37719637 та вчинити дії і внести зміни щодо приведення у відповідність інформації про державну реєстрацію права власності обєктів нерухомого майна - ? частини житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, та земельної ділянки, площею 0,0310 га (кадастровий номер :02:002:0567), розташованих в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району на ОСОБА_1.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 січня 2017 року за №78831398 ? частина житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області (реєстраційний номер майна 37719637), зареєстрована за третьою особою ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 1 жовтня 2012 року за №9582 (15).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2016 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу нерухомого майна, позов було задоволено частково, визнано недійсним договір дарування ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який посвідчений 1 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрований в реєстрі за № 9582, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0.0310 га., розташованої в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської областікадастровий номер :02:002:0567, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який посвідчений 1 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрований в реєстрі за № 9578 (а.с.7-9).

Згідно письмової заяви позивачки ОСОБА_1 від 6 лютого 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 з проханням виконати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2016 року, та зареєструвати за нею право власності на майно - ? частину житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,0310 га (кадастровий номер :02:002:0567), розташованих в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області (а.с.13)

Відповідно до письмової заяви позивачки ОСОБА_1 від 9 лютого 2017 року вона звернулася до начальника Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області з приводу не надання відповіді приватним нотаріусом ОСОБА_2 на її заяву від 6 лютого 2017 року (а.с.14).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання правочину недійсним.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст..182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно п.2 ч.2 ст.9 цього ж Закону державний реєстратор також приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав

В ст..16 вказаного Закону зазначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються також документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться також на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені ст..24 цього ж Закону.

В ст.26 вказаного Закону зазначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 була стороною правочинів договорів дарування ? частини житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, площею 0.0310 га., кадастровий номер :02:002:0567, розташованих в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, укладених з третьою особою ОСОБА_3, посвідченими 1 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрованими в реєстрі за №9582 та № 9578, які на даний час рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2015 року визнані недійсними, однак приватний нотаріус ОСОБА_2 після звернення до неї з відповідною письмовою заявою позивачки ОСОБА_1 не вчиняє дії щодо державної реєстрація прав на вказане нерухоме майно на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, враховуючи, що приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 не надано доказів щодо правомірності нездійснення нею дій щодо державної реєстрація прав на спірне нерухоме майно за позивачкою ОСОБА_1, суд вважає, що позов підставний і його слід задовольнити частково, зобовязавши приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, а саме: права власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, згідно реєстраційного номеру майна 37719637 та вчинити дії і внести зміни щодо приведення у відповідність інформації про державну реєстрацію права власності обєктів нерухомого майна - ? частини житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, та земельної ділянки, площею 0,0310 га (кадастровий номер :02:002:0567), розташованих в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району на ОСОБА_1.

Доводи представники позивачки щодо зобовязання відповідача скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на іншу ? частину житлового будинку, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, та вчинити дії і внести зміни щодо приведення у відповідність інформації про державну реєстрацію права власності обєктів нерухомого майна іншої ? частини житлового будинку, на ОСОБА_1, є безпідставними, оскільки з наданих позивачкою доказів вбачається, що ОСОБА_3 згідно визнаного судом недійсним договору дарування нерухомого майна від 1 жовтня 2012 року був власником тільки ? частини житлового будинку, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку ОСОБА_1 та відповідача приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169. 209-215 ЦПК України, ст.ст.4, 9, 16, 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 182, 319, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, а саме: права власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, розташованого в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району, Закарпатської області, згідно реєстраційного номеру майна 37719637 та вчинити дії і внести зміни щодо приведення у відповідність інформації про державну реєстрацію права власності обєктів нерухомого майна - ? частини житлового будинку, загальною площею 70,02 квадратних метри, житловою площею 41,10 квадратних метри, та земельної ділянки, площею 0,0310 га (кадастровий номер :02:002:0567), розташованих в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 46, Тячівського району на ОСОБА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко