Справа № 168/555/17
Провадження № 2/168/196/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Сулева Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 до Старовижівської селищної ради Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_4. За життя остання склала заповіт, яким заповіла усе своє майно правнучці - малолітній ОСОБА_3 Зазначає, що ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Позивач в інтересах ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи без його участі.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом спадкової справи 8/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (аркуш справи 8). Заповіт, складений ОСОБА_4, посвідчений нотаріусом Старовижівської ДНК ІНФОРМАЦІЯ_2 (аркуш справи 6), не змінений та не відмінений (аркуш справи 7). ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою (аркуш спадкової справи 1). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 13).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Старовижівської селищної ради від 23 червня 2017 року № 1146, підтверджується право спадкодавця ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (аркуш справи 12). Позивач виготовила технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (аркуш справи 22-25).

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Старовижівській селищній раді було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнають в повному обсязі (аркуш справи 30). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивачки в інтересах малолітньої дитини виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, що залишилося після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 174, 197, 208, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук