печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

03 жовтня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Медведєвій М.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

27.06.2017 року Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва від 01.12.2016 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що при присудженні позивачу грошових коштів за вимушений прогул судом не була врахована, оскільки даний факт на час ухвалення судового рішення не був відомий. Зокрема, суд при ухваленні рішення, погодився із розрахунками, запропонованими позивачем, та не перевірив їх відповідність вимогам чинного законодавства, незважаючи на те, що обов'язок здійснення розрахунків покладено на орган, що приймає рішення про стягнення суми, а також те, що за таких обставин сума, присуджена судом позивачу, підлягає зменшенню на суму допомоги по безробіттю.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити, виходячи з викладених в ній обставин.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Відповідно до ст.365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні з повідомленням заявника та осіб, які беруть участь у справі, про час і місце засідання. Неявка цих осіб при їх належному повідомленні не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2016р, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго", за участі третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

23.02.2017 року ухвалою Апеляційного суду м.Києва рішення Печерського районного суду міста Києва від 01.12.2016 року залишено без змін.

Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва від 01.12.2016 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що відповідачем у справі рішення Печерського районного суду м.Києва від 01.12.2016 року виконане належним чином у повному обсязі. При цьому, суд виходив з того, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Постановою КМ України N 100 від 08.02.95 № 100 « Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. 24.05.2017 року ПрАТ «Укргідроенерго» отримало від Вишгородського районного центру зайнятості претензію від 22.05.2017 за вих №399/02, в якій вказано, що 16.09.2016 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного та з 23.09.2016 року по 02.12.2016 року виплачена допомогу по безробіттю в сумі 13 362,82 грн., у зв'язку з чим, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішення суду. Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Відповідно до підпункту 9 п. 6 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 N9 19/2013, Державна служба зайнятості України для виконання покладених на неї завдань має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. У відповідності до п. 1) ч. 2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно п. 7 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами», обставини, які відповідно п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухвалені судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Відповідач посилається на практику Пленуму Верховного Суду України для обґрунтування своїх вимог. Так, дійсно, п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначає, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час. Проте посилання при зменшенні розміру компенсації за час вимушеного прогулу на пункт 32 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України є помилковим, оскільки викладені в ньому роз'яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України N 3248-IV від 20 грудня 2005 року (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16. Тому, обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві не можуть бути визнані судом як нововиявлені, при таких обставинах, суд приходить до висновку, що заява Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2016 р., є необгрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.361-366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з моменту проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапчук Т.В.