Справа № 163/2390/17
Провадження № 2/163/419/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: смт.Головне, вул.Федора Литвинюка, 40, Любомльського району Волинської області, в порядку набувальної давності.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 31 березня 1996 року помер дядько позивача ОСОБА_2. До дня смерті останнього, позивач з сімєю разом з ним проживав, оскільки ОСОБА_2 дітей не мав, а його дружина померла раніше, тому на прохання дядька вони проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_1, та сімя позивача здійснювала за ним догляд. Після смерті ОСОБА_2, позивач здійснив його поховання та з сімєю залишився проживати у цьому ж будинку, здійснивши через тиждень свою реєстрацію за вказаною адресою, де проживає по сьогоднішній день. ОСОБА_2 спадкоємців не мав та ніхто на його спадкове майно будь-яких прав не оформляв, а позивач з 1996 року по даний час добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком, який по праву належав його дядькові, тому вважає себе таким, що має право на визнання за ним права власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач ОСОБА_1 подав в канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Від відповідача Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області надійшло повідомлення від 25.09.2017 року за вих.№163/2.13 про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи у відсутності представника селищної ради.

За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідженими доказами у справі судом встановлено наступні факти та обставини.

З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 17.08.2017 року №3 встановлено, що ОСОБА_2 помер 31.03.1996 року в смт.Головне Любомльського району Волинської області (а.с.5).

Згідно довідки Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 08.08.2017 року за №1829, після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться в смт. Головне по вул. Ф.Литвинюка, 40, Любомльського району Волинської області. На день смерті ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за вказаною адресою один (а.с.6).

Довідкою Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 01.09.2017 року №134/2.13 стверджено, що у ОСОБА_2 дітей не було та до селищної ради по питанню оформлення спадщини ніхто не звертався (а.с.8).

На підставі Інформаційних довідок із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.10.2017 року за №49327010 та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.10.2017 року за №49327043, наданих приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3, а також довідки Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 08.08.2017 року за №1829, встановлено, що заповіту за життя ОСОБА_4 не укладав та після його смерті спадкова справа в нотаріальному порядку не заводилась (а.с.6, 27, 28).

Підстави позову щодо безперервного та добросовісного проживання позивача з сімєю у будинку спадкодавця ОСОБА_2 від дня смерті останнього обєктивно доводяться довідкою Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 01.09.2017 року №134/2.13, з якої слідує, що ОСОБА_1 з сімєю став проживати в будинку померлого ОСОБА_2 з дозволу останнього. ОСОБА_1 після смерті власника будинку здійснив його поховання, проживає і володіє даним будинком добросовісно, зареєстрований по даній адресі, сплачує усі податки з часу володіння даним будинком (а.с.8).

Цією ж довідкою стверджено, що Головненська селищна рада не зверталась до суду з заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою та звертатись не буде (а.с.8).

Згідно копії будинкової книги, позивач ОСОБА_1 зареєстрований у будинку за вищевказаною адресою з 05.04.1996 року (а.с.10-12).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.10.2017 року за №99332279 встановлено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: смт.Головне, вул.Литвинюка Федора, 40, Волинської області, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.32).

Технічний паспорт на зазначене домоволодіння виготовлений 06.09.2017 року на імя позивача та з нього вбачається, що житловий будинок з господарськими спорудами побудований за життя ОСОБА_4 та ознак самочинного будівництва не має (а.с.13-19).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пунктах 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідний положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідженими судом доказами обєктивно доводиться факт набуття позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Литвинюка Федора, 40, в селищі Головне Любомльського району, оскільки він добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє ним упродовж більше 10 років, інших осіб, які претендують на це майно, не встановлено, а відповідач такі вимоги позивача підтримав та така його позиція не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та законними і дають підстави для визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

З огляду на підставу позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 11, 61, ч.4 ст.174, ст.ст. 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Литвинюка Федора, 40, в селищі Головне Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта від 06.09.2017 року, складається з: житлового будинку А-1, прибудови а-1, прибудови б-1, прибудови в-1, господарських будівель для худоби і птиці Б-1, навісу В-1, гаража Г-1, убиральні У, огорожі 1, колодязя питного к.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук