Справа № 489/6389/16-ц
Номер провадження 2/489/738/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10. 2017 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Недавньої А.С.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до Миколаївської міської ради.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер її мати - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1. Після смерті матері позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. При цьому було з`ясовано, що у будинку, без будь-яких правових підстав, проживає ОСОБА_4, яка не надає доступу до нього та перешкоджає позивачці у користуванні її власністю, в тому числі і не надає доступу працівникам ММБТІ для проведення інвентаризації, необхідної нотаріусу для оформлення спадкових прав.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала. При цьому зазначала, що Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій у позивача не має, до суду з позовом про усунення перешкод вона не зверталась.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він просив провести розгляд справи за його відсутності.

Представник Другої Миколаївської ДНК в судове засідання не з'явився. Від нього до суду надійшла заяви про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 05.01.1983 р. ОСОБА_3 належить 17/100 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаної частини домоволодіння.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно Спадкової справи №1148/2007, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивачка - ОСОБА_2 Сини спадкодавиці - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до нотаріуса з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь сестри - ОСОБА_2

В 2016 р. позивачка знову звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері та отримання свідоцтва про право на спадщину. Під час подальшого оформлення спадкових прав позивачки нотаріусом було зроблено запит до компетентних органів з метою отримання відомостей про зміну адреси, опис майна, площу, самовільно побудовані споруди, щодо домоволодіння АДРЕСА_1

Водночас позивачка звернулась до КП ММБТІ із заявою про поточну інвентаризацію та виготовлення технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1

26.07.2016 р. техніком КП ММБТІ було проведено вихід на об'єкт, на який замовник не зміг забезпечити доступ.

Постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій нотаріусом не виносилась та не міститься будь-яких роз`яснень з цього приводу у матеріалах спадкової справи.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що наразі в її будинку проживає ОСОБА_4, яка чинить перешкоди у користуванні її майном, зокрема не надає доступу працівникам КП ММБТІ для проведення поточної інвентаризації та подальшої видачі технічного паспорта.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи N 6-222цс14 від 04.02.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що порушення прав позивачки відбувається внаслідок можливих неправомірних дій ОСОБА_4, яка не надає доступу до житлового будинку, який знаходить за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 При цьому статус позивача, як спадкоємця ніким не оспорюється.

Порушення, оспорювання чи невизнання прав позивачки у вигляді відмови нотаріуса чи іншого органу у вчиненні певних дій передбачених діючим законодавством щодо оформлення нею права власності в порядку спадкування після смерті матері не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушених прав, отже позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1228, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 14, 15,16, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.С. Тихонова