Справа № 426/2649/14-ц
УХВАЛА

12 жовтня 2017 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Попова О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Техімекс-Груп», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», приватного підприємця ОСОБА_3, треті особи, що заявляють самостійні вимоги Колективне сільськогосподарське підприємство «Агролюкс», Орган опіки та піклування Сватівської міської ради, який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Державна реєстраційна служба України «Укрдержреєстр», реєстраційна служба Луганського міського управління юстиції Луганської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсною та скасування реєстрації, визнання недійсним договору іпотеки та зобовязання вчинити дії, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Техімекс-Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7 ОСОБА_10, Приватного підприємця ОСОБА_11, треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль», Міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу, за позовом колективного сільськогосподарського підприємства «Агролюкс» до приватного підприємства «Техімекс-Груп», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», Приватного підприємця ОСОБА_11, треті особи, що заявляють самостійні вимоги - орган опіки та піклування Сватівської міської ради, який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діють від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Державна реєстраційна служба України «Укрдержреєстр», реєстраційна служба Луганського міського управління юстиції Луганської області про визнання недійсною реєстрації нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до приватного підприємства «Техімекс-Груп», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», приватного підприємця ОСОБА_11, треті особи, що заявляють самостійні вимоги - орган опіки та піклування Сватівської міської ради, який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, Колективного сільськогосподарського підприємства «Агролюкс», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Державна реєстраційна служба України «Укрдержреєстр», реєстраційна служба Луганського міського управління юстиції Луганської області про визнання недійсною реєстрації нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До судді Сватівського районного суду Луганської області Попової О.М. надійшло клопотання третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_6 про забезпечення позову, в якому він просить звільнити його як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову; заборонити Державній реєстраційній службі України Укрдержреєстр до вирішення судового позову по суті вчиняти будь-які дії щодо адміністративної будівлі з верандою, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок № 99-б і будуєма будівля складу за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок, 99-в; заборонити Реєстраційній службі Луганського міського Управління юстиції Луганської області, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22, 93400 до вирішення судового позову по суті, вчиняти будь-які дії, щодо адміністративної будівлі з верандою, розташованою за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок № 99-б і будуємо будівля складу за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок 99-в. В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_6 вказує, що причиною, в звязку з якою потрібно забезпечити позов є те, що ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» передали права іпотекодержателя на адміністративну будівлю за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок № 99-б і будуємо будівля складу за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок 99-в ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», дії іпотекодержателя можуть зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подане третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_6 клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою особи, яка бере участь у справі може вжити заходів забезпечення позову, яке вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання заяви про забезпечення позову, поданої фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320,00 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може звільнити від сплати судового збору враховуючи майновий стан сторони.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В поданому клопотанні ОСОБА_6 просить звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Однак, до клопотання не додано жодних доказів про майновий стан сторони, крім посилання на те, що ОСОБА_4 має статус неповнолітньої, прибутків вона не мала і не має на цей час. Дана обставина не є підставою для звільнення ОСОБА_6 від сплати судового збору, який відповідно до п. 4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» є обовязковим. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що матеріали справи містять копії довідок про стан здоровя батьків від 08.08.2011 р., 19.08.2011 р. та довідку Пенсійного фонду України від 18.06.2012 р., що стали підставою звільнення від сплати судового збору. Однак, суд не може взяти до уваги зазначені довідки як доказ скрутного матеріального стану третьої особи, оскільки відомості, які зазначені в них були актуальними на момент їх видачі.

Заявником не наведено доводів та не подано доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність засобу забезпечення позову. Оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом без виклику сторін, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Як вбачається з поданого клопотання, ОСОБА_6 просить вжити заходів забезпечення позову та заборонити Відділу Державної реєстраційної служби України Укрдержреєстр та Реєстраційній службі Луганського міського Управління юстиції Луганської області до вирішення судового позову по суті вчиняти будь-які дії, щодо адміністративної будівлі з верандою, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок № 99-б і будуєма будівля складу за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок, 99-в.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно є докази, що свідчать про наявність такого майна, його належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна у особи.

Однак, заявник не надає відомостей про актуального власника зазначеної будівлі та не заявляє клопотання про їх витребування, що у подальшому, у разі задоволення клопотання про забезпечення позову, ускладнить виконання ухвали суду. Тому для вирішення питання забезпечення позову даних, наданих третьою особою ОСОБА_6 для забезпечення позову недостатньо. Порушуючи питання про заборону Державній реєстраційній службі України Укрдержреєстр та заборону Реєстраційній службі Луганського міського Управління юстиції Луганської області, до вирішення судового позову по суті вчиняти будь-які дії, щодо адміністративної будівлі з верандою, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок № 99-б і будуєма будівля складу за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонная, будинок, 99-в, заявник не зазначив жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» може прийняти заходи по заміні іпотекодержателя, що можуть зробити неможливим виконання рішення суду, які саме обєктивні дані свідчать про намір ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняти заходи по заміні іпотекодержателя, чому саме слід застосувати такий вид забезпечення позову, відсутні достовірні дані щодо іпотекодержателя майна.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відсутність зазначених відомостей у клопотанні робить неможливим прийняття законного та обґрунтованого рішення при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зауважує, що згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21.01.2015 року №17 було ліквідовано, зокрема, Державну реєстраційну службу.

Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Частиною першою ст.9 цього Закону визначено, що до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ, а також здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані субєкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з субєктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

У свою чергу ч.2 ст.9 вищевказаного Закону передбачено, що акредитовані субєкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з субєктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Таким чином, заявнику необхідно вірно зазначити субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Таким чином, заявнику необхідно конкретизувати свої вимоги, викладені в клопотання щодо того, які саме дії суду слід заборонити вчиняти відповідним субєктам, та зазначити достовірні дані (найменування, код ЄДРПОУ) щодо актуального власника спірного майна.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Враховучи викладене, розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню ОСОБА_6, оскільки за змістом не відповідає вимогам, які встановлені законом, зокрема ст.151 ЦПК України, та за його подання не сплачено судового збору.

Розяснити ОСОБА_6, що він не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки клопотання про забезпечення позову, повторно звернутися до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_6 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Клопотання третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_6 про вжиття заходів забезпечення позову - повернути ОСОБА_6.

Копію ухвали надіслати третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_6.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Попова