Справа № 369/3395/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/4176/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 26 02.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Волошин В.Р.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У березні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування свої вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору від 14 серпня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 47053,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 102385,31 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 8252,55 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1.95 грн.; заборгованість за пенею та комісією -94 130,81 грн.

На підставі викладеного позивач просив стягнути заборгованість у вказаному розмірі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції стало відомо про смерть відповідача ОСОБА_2 Після померлого спадщину прийняла ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від сторін до апеляційного суду не надходило, а тому підстави вважати причини неявки сторін до суду поважними, відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 47053,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 23.01.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 102385,31 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 8252,55 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1.95 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 94 130,81 грн.

Судом також було встановлено, що відповідач по справі, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В матеріалах справи є відповідь першої Київської обласної державної нотаріальної контори щодо наявності спадкової справи № 55865221, заведеної до майна померлого ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі ( а.с.43-44).

Спадщину за законом прийняла донька відповідача ОСОБА_3, що вбачається із спадкової справи за №41/2014 від 13 червня 2014 року.

ОСОБА_3 є такою, що прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем і протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини. Крім того, подала протягом шестимісячного строку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємець повинен задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна, але позивач не подав до суду жодних доказів на підтвердження вартості майна.

При цьому, заборгованість ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., обрахована банком станом на 23 січня 2015 р., хоча, за правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять обов'язки спадкодавця на момент відкриття спадщини, тобто, на день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст..1281 ЦК України банк/кредитор/ повинен був пред'явити свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_3 протягом шести місяців, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. Станом на дату ухвалення рішення ПАТ КБ « Приватбанк» не надав суду доказів подання до нотаріальної контори претензій до спадкоємця ОСОБА_3., що є обов'язковою умовою права вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємців. Будь-яких заяв чи клопотань від банку з цього приводу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

За правилами ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя.

Згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної особи або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що положення ст.37 ЦПК України не може бути застосованим, оскільки відповідач помер до того, як було відкрито провадження у справі і, отже, він не набув правового статусу учасника процесу, який міг би в порядку правонаступництва перейти до іншої особи.

У такому випадку, згідно ст.1281 ЦК України, позивач мав би предявити позов не до померлого, а до особи, що має відповідати по зобовязаннях померлого.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України, заміна неналежного відповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не вчинив жодних дій для залучення до участі у справі правонаступників відповідача, представник позивача не відвідував судові засідання, не подав жодного звернення до суду, окрім тих, що подані одночасно із позовною заявою.

Відповідно до вимог ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів своїх позовних вимог до спадкоємця боржника.

Твердження апелянта щодо необхідності стягнення заборгованості із ОСОБА_3 як спадкоємця ОСОБА_2 оцінюються колегією суддів критично, враховуючи те, що ОСОБА_2 помер, а клопотань про залучення правонаступників позивачем не заявлялось, а, отже, позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати по зобовязаннях

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

Є.М. Суханова