АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/337/17 Номер провадження 22-ц/786/2291/17Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника позивача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її тітка ОСОБА_4. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району.

Також позивач вказувала, що вона є спадкоємцем майна, яке належало померлій ОСОБА_4, проте нотаріально оформити своє право на спадщину не може, оскільки у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

Мотивуючи тим, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки вона не знала, що померлій належала земельна ділянка, так як у її документах сертифікат на земельну частку (пай) був відсутній, про його існування вона дізналася вже задовго після спливу строку, визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, просила визначити їй додатковий строк в два місяці для подання до Пирятинської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги - задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації №351 від 04 грудня 1996 року на ім'я ОСОБА_4 було виготовлено сертифікат на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, площею 4,94 в умовних кадастрових гектарах, в межах Сасинівської сільської ради Пирятинського району.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до наявного в матеріалах справи заповіту від 09 грудня 2002 року, посвідченого секретарем Сасинівської сільської ради, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, зокрема Сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, в розмірі 4,94 в умовних кадастрових гектарах та компенсаційні виплати, як постраждалій в роки Великої Вітчизняної війни, заповіла ОСОБА_3

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснила поховання своєї тітки ОСОБА_4, яка на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала сама у АДРЕСА_1, що підтверджується довідками Сасинівської сільської ради №679 від 24 жовтня 2016 року та№49 від 24 січня 2017 року.

Як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців за заповітом чи за законом після смерті ОСОБА_4 немає, оскільки спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вказана позивачем причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини не є поважною, оскільки не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Крім цього, позивачем не надано доказів того, що вона не мала змоги у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи даний спір по суті позовних вимог, районний суд вірно вказав, що не є поважною причиною посилання ОСОБА_3 на те, що їй невідомо було про існування спадкового майна.

Такий висновок місцевого суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85 цс12, згідно якої, якщо у спадкоємця не було перешкод, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Також судом правомірно не взято до уваги доводи представника позивача, що ОСОБА_3 не знала про існування заповіту, складеного померлою на її ім'я, з огляду на те, що вказаний заповіт, як зазначив сам представник позивача, знаходився в квартирі позивача в документах, що залишилися після смерті ОСОБА_4, та будь-яких перешкод в доступі до вказаних документів позивачем не наведено.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що листом Пирятинської державної нотаріальної контори за №27/02-17 від 18 січня 2016 року ОСОБА_3 було повідомлено про пропущення нею строку прийняття спадщини та роз'яснено право на звернення до суду, в той же час з даним позовом до суду позивач звернулася лише у квітні 2017 року /а. с. 13/.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи, що з дня відкриття спадщини минуло майже 12 років, районний суд дійшов вірного висновку, що вказані позивачем причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, та не є поважними в розумінні норм ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Чумак О.В.

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Бондаревська