Провадження№2/235/1620/17
Справа №235/3397/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 Акціонерне Товариство «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № 4692 від 09.06.2011 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 151700,00грн. зі сплатою 19,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року. Банком всі зобов»язання за кредитним договором були виконані належним чином. Як поручитель за виконання ОСОБА_1 зобов»язань виступила ОСОБА_2, згідно договору поруки № 4692 від 09.06.2011 року, та яка згідно ст.554 ЦКУ повинна нести солідарну відповідальність. Внаслідок порушення умов договору станом на 12.05.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 166836,79 грн., з яких: 95049,87грн.- заборгованість за основним боргом, 51154,67грн. заборгованість за нарахованими відсотками, пеня-9,48грн.; інфляційне збільшення заборгованості- 17600,39грн.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості- 3022,28грн. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 166836,79 грн. та понесений судовий збір в розмірі 2502,55 грн.

В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу слухати без участі представника (а.с.30).

Відповідачі в судове засідання не з»явилися повторно, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет (а.с. ).

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного іпотечного договору № 4692 від 09.06.2011 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 151700,00грн. зі сплатою 19,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року. (а.с.12-14).

09.06.2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 4692 від 09.06.2011 року, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов»язалася перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов»язань щодо сплати суми кредиту, сплати суми відсотків, неустойки за користування кредитом. (а.с.15-16).

В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобовязання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 12.05.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 166836,79 грн., з яких: 95049,87грн.- заборгованість за основним боргом, 51154,67грн. заборгованість за нарахованими відсотками, пеня-9,48грн.; інфляційне збільшення заборгованості- 17600,39грн.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості- 3022,28грн. (а.с.5-7).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов»язань, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк Донецької області.

В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р.

Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк Донецької області.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи.

Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта.

Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом.

У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання.

Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до вступу цього розпорядження в силу, та регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів.

Оскільки на теперішній час місто Донецьк Донецької області, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, штрафні санкції були нараховані банком після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми штрафних санкцій.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України №6-2879 цс/16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вказаний закон зазначає, що забороняється нарахування пені і штрафних санкцій.

Отже, враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає, що граничний період, до якого повинні розраховуватися пеня та штрафні санкції - 13.04.2014 року включно.

За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в сумі 166827,31 грн., з яких: 95049,87грн.- заборгованість за основним боргом, 51154,67грн. заборгованість за нарахованими відсотками.; інфляційне збільшення заборгованості- 17600,39грн.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості- 3022,28грн, за виключенням пені-9,48грн.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язаннчя боржником.

Відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання.

У разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо, що передбачено ч.1 ст.543 ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 3.1,3.2 укладеного Договору поруки,- поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до п. 3.2 укладеного Договору поруки солідарні боржники залишаться зобов»язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов»язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. (а.с.7)

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором та в добровільному порядку не сплачує заборгованість, ураховуючи викладене, а також те, що умовами договору поруки не встановлена субсидіарна відповідальність поручителя, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 166827,31 грн. на користь ПАТ «Ощадбанк».

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 понесені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам, судовий збір у розмірі 2502,40 грн., з кожного по 1251,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 10,11 ,209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» заборгованість за договором № 4692 від 09.06.2011 року в розмірі 166827,31 грн.; та 2502,40 грн. судового збору, по 1251,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня

отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: