Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2017 року задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором, без номеру, від 17 листопада 2008 року у розмірі 46587 грн 75 коп., яка складається з тіла кредиту у розмірі 6798 грн.61 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 34 627 грн. 15 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2 705 грн. 43 коп. та штрафів у розмірі 2456 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

Вказує, що позивач всупереч вимогам чинного законодавств та умовам укладеного договору в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку по кредиту.

Фактично, до 01.09.2014 року процентна ставка (поточна) складала 30%.

01.09.2014 року зазначена процентна ставка безпідставно збільшена до 34,8%.

01.04.2015 року процентна ставка збільшена вдруге до 43,2%.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав

________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/16987/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1214/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_5

споживачів" про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

10 січня 2009 року набрав чинності ОСОБА_6 України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів, в односторонньому порядку є нікчемною.

ОСОБА_6 не скасовує й не пом'якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними.

Вважає, що розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.11.2008 року необхідно проводити виходячи лише з процентної ставки в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості за основною сумою кредиту.

Крім того, суд першої інстанції, ухваливши неправомірно заочне рішення, позбавив її права на застосування строків позовної давності.

Наполягає на застосуванні спеціального строку позовної давності, так як існують підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів згідно вимог ст. 258 ЦК України.

Останній платіж по кредиту був внесений нею 30.08.2014 року.

Таким чином, банк мав можливість подати позов з вимогою про сплату штрафів лише на протязі року з моменту останнього платежу по кредиту, тобто не пізніше 30.08.2015 року.

Враховуючи, що позовна заява надійшла лише 21 грудня 2016 року, просить застосувати строки спеціальної позовної давності та не враховувати заборгованість за пенею та комісію в сумі 2795.43 грн та заборгованість за судовим штрафом в сумі 2456.95 грн.

Просить суд скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судами встановлено, що 01 лютого 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-15).

Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем, ОСОБА_7 і правила надання банківських послуг, Пам'ятку клієнта та Тарифи (а.с. 9).

У зв'язку з порушенням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, станом на 30 вересня 2016 року складає 46587,75 грн, з яких: 6798,61 грн - заборгованість за кредитом, 34627,15 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2705,43 - заборгованість за комісією, 250 грн - штраф (фіксована частина), 2206,56 грн - штраф (процентна складова).

Причому, суму заборгованості за процентами, банком нараховано виходячи із розміру процентної ставки 34,8 %, з 01.09.2014 року, та 43,2 %, з 01.04.2015 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15 та є обовязковою до застосування судами згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено у запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" з 01.09.2014 року підвищено розмір процентної ставки з 30 % до 34,8 % та з 01.04.2015 року з 34,8 % до 43,2 %.

Як закріплено у тексті укладеної між сторонами заяви на отримання кредиту відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У п. 5.3 ОСОБА_7 та правил надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви, передбачено можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Крім того, у вищезазначеному пункті 5.3 ОСОБА_7 вказано, що банк при зміні тарифів зобов'язаний проінформувати клієнта не менш ніж за 7 днів до ведення змін. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення банком відповідачку про зміну процентної ставки.

Окрім того, подані позивачем ОСОБА_7 не містять підпису ОСОБА_3. При цьому не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_7 є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці ОСОБА_7 мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи ознайомлена вона про те, що банк має право в односторонньому порядку збільшували відсоткову ставку.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

Отже, рішення банку про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку є такими, що прийняті ПАТ КБ "ПриватБанк" в порушення положень чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору.

Враховуючи зазначене, проценти за період користування кредитом з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних за такою формулою: залишок поточної (простроченої) заборгованості за наданим кредитом х процентна ставка : 360 днів у році х кількість днів, за які здійснюється нарахування : 100 %.

Заборгованість по процентах нарахованих на залишок поточної заборгованості за наданим кредитом, за період з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року становить: 6477,06 грн х 30 % : 360 х 761 : 100 % = 4107,53 грн.

Заборгованість по процентах нарахованих на залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, за період з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року становить: 321,55 грн х 30 % : 360 х 761 : 100 % = 203,95 грн.

Загальна сума заборгованості за процентами за період з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року становить 4311,48 грн.

З урахуванням правильно нарахованої банком суми заборгованості по процентам до 01.09.2014 року (1514,92 грн) загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 30.09.2016 року становить 5826,4 грн (1514,92 грн + 4311,48 грн).

Оскільки, зменшивши розмір процентів за кредитом зменшилася сума позову, то підлягає перерахунку сума штрафу.

До стягненню із ОСОБА_3 підлягає штраф у розмірі 508,3 грн (258,30 грн процентна складова + 250 грн фіксована складова).

Таким чином з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню 15517,19 грн заборгованість за кредитом, що складається з: 6477,06 грн заборгованість за тілом кредиту; 5826,4 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 2705,43 грн заборгованість за пенею та комісією; 508,3 грн штраф.

Доводи апеляційної скарги про сплив строку спеціальної позовної давності у справі є безпідставними, оскільки нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-738цс15 від 24 червня 2015 року, № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року).

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

До суду першої інстанції, зокрема у заяві про перегляд заочного рішення, позивачем не подано заяву про застосування позовної давності.

Оскільки ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права, то суд апеляційної інстанції не має права розглядати заяву про застосування цієї норми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-2913цс15 від 27 січня 2016 року).

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про неможливість застосування строку позовної давності за заявою, поданою безпосередньо до суду апеляційної інстанції після вирішення судом першої інстанції спору по суті.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення. З відповідачки підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 15517,19 грн, що складається з: 6477,06 грн заборгованість за тілом кредиту; 5826,4 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 2705,43 грн заборгованість за пенею та комісією; 508,3 грн штраф.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем становить 46587,75 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог становить 15517,19 грн, що складає 33,3 % таких позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 458,87 грн у відшкодування понесених судовий витрат за розгляд справи судом першої інстанції.

Ураховуючи те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ПАТ КБ "ПриватБанк".

На підставі ч. 1 ст. 651, ст. 1054, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 15517 (п'ятнадцять тисяч пятсот сімнадцять) грн 19 коп., що складається з: 6477,06 грн заборгованість за тілом кредиту; 5826,4 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 2705,43 грн заборгованість за пенею та комісією; 508,3 грн штраф.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" понесені ним судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 458 (чотириста пятдесят вісім) грн 87 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_8 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2