АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В., Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов'язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги, зобов'язання надати довідку,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6481/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі по тексту - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»), Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району» (далі по тексту - КП «ЖЕК «Ярославська» Шевченківського району»), Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»), Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі по тексту - КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр») про зобов'язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги, зобов'язання надати довідку.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що в рішенні суду відсутні будь-які мотиви відхилення доводів того, що ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Водоканал» не отримували коштів за оплату послуг від ОСОБА_1 Вказує, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо перерахунку за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з жовтня 2012 року по 30 червня 2014 року включно; не з'ясував характер правовідносин, які склалися між сторонами, проігнорував ряд доданих до матеріалів справи доказів, які мають значення для справи, неправильно застосував положення ст. 393 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 27.03.2013 р. у справі № 6-6ц13

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Науменко С.В. в інтересах КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», Ткаченко С.В. в інтересах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Ель Хакім в інтересах КП «ЦОС Шевченківського району» проти задоволення апеляційної скарги заперечували та вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання представник КП «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району» не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с.13).

Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, де проживає позивач, до 01 січня 2013 року було КП «ЖЕК «Ярославська», а після перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києві - дільниця по санітарно-технічному обслуговуванню «Софіївська», яка є структурним підрозділом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», КП «ЖЕК «Ярославська» Шевченківського району», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», в якому просив зобов'язати відповідачів здійснити щомісячний перерахунок платежів по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2006р. по 30 червня 2014р. включно за послуги утримання будинку і прибудинкової території відповідно до розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»; за послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення, відповідно до розпорядження КМДА №1907 від 14 жовтня 2003р., яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА №1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення»;зобов'язати КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», КП «ЖЕК «Ярославська» Шевченківського району», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» надати йому довідку про стан розрахунків на 01 липня 2014 року за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведених перерахунків.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилався на те, що у період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014року йому надходили рахунки для сплати за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, центрального опалення і холодного водопостачання у значно завищеному розмірі, так як під час нарахування оплати за вищезазначені послуги, відповідачами не були прийняті до уваги: розпорядження КМДА № 748 від 19 травня 2000року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві», розпорядження КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003 року, яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245 від 20 червня 2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як було встановлено судом, між сторонами склалися правовідносини, що виникли з приводу надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Як на підставу для здійснення перерахунку ОСОБА_1 посилався на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації: № 978 від 31 серпня 2009 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 979 від 31 серпня 2009 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 980 від 31 серпня 2009 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення»; № 981 від 31 серпня 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1141 від 30 вересня 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979, № 980 та №981»; № 1192 від 15 жовтня 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1193 від 15 жовтня 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979, № 980»; № 1292 від 17 листопада 2009 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 1332 від 30 листопада 2009 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення»; № 1333 від 30 листопада 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1334 від 30 листопада 2009 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 1335 від 30 листопада 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979»; № 191 «Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року N 978, N 979»; № 392 від 31 травня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1164 від 24 грудня 2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури і внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року №978, № 979, від 14 серпня 2009 року №902, від 02 березня 2010 року №114»; № 1221 від 29 грудня 2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури»; № 1222 від 29 грудня 2010 року «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням, згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України»; № 1241 від 30 грудня 2010 року «Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року №978 та від 31 серпня 2009 року №979»; № 75 від 25 січня 2011 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2010 року № 1221»; № 80 від 25 січня 2011 року «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.06.2009 №758 та від 29.12.2010 №1220»; № 99 від 27 січня 2011 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням»; № 101 від 27 січня 2011 року «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України» (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22 лютого 2011 року № 234); № 857 від 31 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням»; № 858 від 31 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення»; № 859 від 31 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усім форм власності для здійснення розрахунків з бюджетними та іншими споживачами».

Наведені судові рішення про визнання нечинними правових актів, якими були встановлені тарифи на послуги по централізованому опаленню та на послуги з утримання будинку і прибудинкової території, лише констатують нечинність певних розпоряджень КМДА.

Разом з тим, у вказаних рішеннях судів не визначено способу, строків і порядку їх виконання, а також наслідків визнання незаконними вказаних розпоряджень, зокрема, шляхом покладення обов'язку здійснити перерахунок (коригування) тарифів організаціями за відповідний період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 надавалися послуги по утриманню будинку і прибудинкової території та послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частиною 3 ст. 632 ЦК України визначено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Вказані положення є гарантією дотримання прав та інтересів учасників договірних відносин у разі, якщо договір вже виконаний повністю або частково.

Вартість послуг по утриманню будинку і прибудинкової території та послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення обраховувалася надавачами послуг відповідно до погоджених цін, які існували на час надання таких послуг, та базуються на покритті фактичних витрат надавачів послуг.

На час звернення до суду з даним позовом послуги по утриманню будинку і прибудинкової території та послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення вже були надані та спожиті позивачем.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідачів здійснити щомісячний перерахунок платежів за період з 01 грудня 2006р. по 30 червня 2014р. включно за послуги утримання будинку і прибудинкової території, відповідно до розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»; за послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення, відповідно до розпорядження КМДА №1907 від 14 жовтня 2003р., яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА №1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення».

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», КП «ЖЕК «Ярославська» Шевченківського району», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» надати йому довідку про стан розрахунків на 01 липня 2014 року за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведених перерахунків, оскільки ,як було встановлено, ОСОБА_1 з такими заявами до відповідачів не звертався.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на положення ст. 393 ЦК України та постанову Верховного Суду України від 27.03.2013 р. у справі № 6-6ц13. Разом з тим, вказана норма визначає способи захисту права власності у разі визнання незаконним правового акта, що порушує таке паво, тому, вона не підлягає застосуванню до спірних відносин. В даному випадку між сторонами склалися договірні відносини. Також, є безпідставними посилання на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 27.03.2013 р. у справі № 6-6ц13, оскільки наведена позиція стосується інших правовідносин.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова