Номер справи 623/1841/17
Номер провадження 2/623/1000/2017
РІШЕННЯ

іменем України

05 жовтня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М. П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: Гребенюк О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі - продажу. Відповідач по справі є рідним братом позивачки та зареєстрований в спірному будинку з 11.08.2010 року, але з 2010 року не проживає за адресою місця своє реєстрації. У зв'язку з тим, що він є людиною похилого віку та за ним необхідний постійний догляд він виїхав до Російської Федерації до своїх дітей. Місце проживання відповідача позивачці не відомо. Реєстрація відповідача в спірному будинку не дає змоги позивачу оформити субсидію, а тому просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1

Представник позивача, ОСОБА_4, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Суд вважає за можливе розглянути справу без не з'явившихся сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 15 грудня 2000 року, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2547 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с.7).

Із копії домової книги вбачається, що відповідач, ОСОБА_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.10-12).

Із довідки голови комітету кварталу № 18 від 07.08.2017 року вбачається, що відповідач, ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 11.08.2010 року ( а.с.13).

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.).

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог:

- про позбавлення права власності на житлове приміщення;

- про позбавлення права користування житловим приміщенням;

- про визнання особи безвісно відсутною;

- про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що вони належним чином користуються спірним житлом, виконують обов'язки з утримання житла, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими.

Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном.

При таких даних позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 10, 11, 60,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116,157 ЖК України, ст. 405 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк