Справа № 277/690/17
Номер рядка звіту 30
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" серпня 2017 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Греська В.А.

при секретарі Сорока М.М.

розглянувши у смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Ємільчинської селищної ради, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 198568,86 грн., 2200 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1985,69 грн., а всього кошти в сумі 202754,55 грн. Вимоги мотивує тим, що 21 червня 2017 року біля 13 години в смт Ємільчине по вул. 1-го Травня, 127 з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль марки Volksvagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний позивачці, зазнав механічних пошкоджень, а позивачка відповідно матеріального збитку. Постановою Ємільчинського районного суду від 17.07.2017 року встановлена вина ОСОБА_2

Позивачка зазначила, що матеріальний збиток, завданий їй внаслідок пошкодження її транспортного засобу при ДТП склав 198568,86 грн., а також нею сплачено кошти в сумі 2200 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Позивачка також зазначила, що ОСОБА_2 при вчиненні ДТП керував гужовою повозкою, що не відноситься до транспортних засобів, а тому його цивільно-правова відповідальність не підлягає обовязковому страхуванню і страхове відшкодування їй не здійснювалося. ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з Ємільчинською селищною радою, кінь запряжений в гужову повозку (джерело підвищеної небезпеки) були ввірені йому в процесі виконання ним трудових обовязків, шкоди він завдав під час виконання ним своїх трудових обовязків, а тому позивачка вважає, що завдана шкода повинна відшкодовуватися їй Ємільчинською селищною радою.

В судове засіданні позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з Ємільчинською селищною радою, просив справу розглянути без його участі, а також клопотав розстрочити виконання рішення суду з вересня по грудень 2017 року включно рівними платежами.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

У відповідності до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року, 21.06.2017 року біля 13 години по вул. 1-го Травня в смт Ємільчине Житомирської області ОСОБА_2 керував гужовою підводою, при цьому виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, в результаті чого відбулося зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою встановлена виновність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Згідно довідки інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 автомобіль марки Volksvagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталася 21.06.2017 року, отримав механічні пошкодження: передніх правих дверцят, переднє праве крило, переднє лобове скло, два передні склоочисники, передня права та ліва блок фара, капот, передній бампер з декоративною решіткою радіатора, передня права доповнюючи фара, ліве переднє крило, нижня частина передньої арки правих передніх дверцят, передній державний номерний знак, зірвана з кріплення пластмасова арка переднього правого крила, витік рідини з системи охолодження, не відкривається передній капот двигуна.

Протоколом огляду транспортного засобу від 22.06.2017 року, складеного судовим експертом, стверджується перелік механічних пошкоджень на автомобілі Volksvagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1, які виникли під час дорожньо-транспортної пригоди.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження №4313 автомобіля Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1, від 24.06.2017 року та калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1, власнику даного автомобіля заподіяно матеріальний збиток внаслідок пошкодження при ДТП в розмірі 198568,86 грн.

З довідки №40 від 22.06.2017 року слідує, що судовим експертом ОСОБА_4 одержано від ОСОБА_1 винагороду готівкою за визначення матеріальних збитків при ДТП автомобіля Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1, 2200 грн.

Згідно листа Департаменту внутрішнього страхування МТСБУ №3.1-05/15885 від 11.07.2017 року МТСБУ не має правових підстав для виплати ОСОБА_1 відшкодування з фонду захисту потерпілих за випадком, коли збиток завдано гужовою повозкою, оскільки для такого типу транспортного засобу Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. Відповідно до п.1.5 ст.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1 Закону № 1961-IV наведено визначення транспортних засобів.

У зв'язку із цим якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов'язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обов'язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними ЦК.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_2 при виконанні ним своїх трудових обовязків.

Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сума сплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору в ромірі 1985,69 грн.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочення виконання рішення - це виконання рішення частинами у визначені судом строки.

З п.37 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції слідує, що відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. У разі задоволення заяви зазначається строк дії відстрочки (розстрочки), а при наданні розстрочки, крім того, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненню для погашення присудженої суми. Межі дії відстрочки (розстрочки) можуть бути визначені не лише датою, але й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо).

Зважаючи на значний розмір коштів, що підлягають стягненню з відповідача, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 197, 212-215, 217 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Ємільчинської селищної ради, юридична адреса якої: Житомирська область, смт Ємільчине, вул. Соборна, 51, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди працівником Ємільчинської селищної ради ОСОБА_2 при виконанні трудових обовязків, в розмірі 198568 (сто девяносто вісім тисяч пятсот шістдесят вісім) грн. 86 коп., 2200 (дві тисячі двісті) грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1985 (одна тисяча девятсот вісімдесят пять) грн. 69 коп., а всього кошти в сумі 202754 (двісті дві тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 55 коп.

Розстрочити виконання рішення суду для погашення присудженої суми з вересня по грудень 2017 року включно рівними платежами в сумі по 50688 (пятдесят тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 64 коп. щомісячно.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_5