Справа № 466/8657/14 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/172/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача Чорненького В.І., Яценко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС-Україна» на рішеня Шевченківського районного суду м.Львова від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС-Україна» про стягнення забворгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС - Україна» в користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року в розмірі 13200,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.06.2010 року по 30.04.2014 року в сумі 90557грн.72 коп., а всього 103 757грн.72 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС-Україна» в дохід держави судовий збір в сумі 1037 грн.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_6 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що в основу рішення судом покладена довідка, достовірність якої станом на час розгляду справи не підтвердужється суб»єктом, який її видав. Звертає увагу, що відповідач не може впевнитись в правомірності позовних вимог в частині виплати заробітної плати, оскільки відсутні всі документи на підставі яких можна встановити її розмір. Зазначає, що вказані документи не передані новому керівнику підприємства саме позивачем та суд ухвалюючи рішення не врахував дані обставини. Вважає помилковим висновок суду, що саме відповідач зобов»язаний надати докази про вжиття заходів для відновлення втрачених документів та інформації. Такий висновок суду спростовується відповідями наданими Державною податковою інспекцією від 28.12.2015 року та Управлінням Пенсійного фонду від 31.12.2015 року, з яких можна дійти висновку, що наразі підприємство не є уповноважене отримувати відповідну інформацію, а повноважним суб»єктом для її отримання є саме позивач. Стверджує, що поза увагою суду залишились ті обставини, що на момент звільнення саме позивач був директором підприємства та сам собі не здійснив виплати, які є предметом даного спору. Зертає увагу, що залишилось не дослідженим питання чи на момент звільнення позивача у касі підприєства перебували готівкові кошти та чи не були задоволені вимоги позивача з каси товариства, що свідчить про неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що діяльність позивача щодо невиплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у день свого звільнення була умисною та спрямованою на перешкоджання подальшій діяльності підприємства, оскільки останній мав всі можливості виплатити собі заробітну плату та компенсацію за невикористані відпустки. Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів того, що час невикористаної відпустки позивача становить 94 дні, а також що йому не виплачувалась грошова компенсація. Судом не надано належної правої оцінки довідці про те, що позивач працює на посаді консультанта із збуту на підставі безстрокового трудового договору на польському підприємстві, а це у свою чергу ставить під сумнів правомірність вимоги про стягнення зарплати. Крім цього, в матеріалах справи відсутній табель обліку робочого часу, що не дає можливості встановити фактичну тривалість роботи позивача, що є підставою для нарахування заробітної плати відповідно до трудового законодавства. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши поянення представника відповідача Чорненького В.І. та Яценко С.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Із змісту статті 4 ЦПК слідує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до статті 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_5 був співвласником ТОВ «ІТС-Україна та володів 30% у Статутному капіталі вказаного товариства, обіймав посаду директора ТзОВ «ІТС-Україна» з 20.05.2003 року до 20.05.2014 року, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. ( а.с.3-5).

20 травня 2014 року позивачем, який перебував на посаді директора ТзОВ «ІТС-Україна» було прийнято Розпорядження №1 від 20.05.2014 року про звільнення ОСОБА_5 з зазначеної посади за власним бажанням, а також складена довідка від 20.05.2014 року зареєстрована за вих.номером 34 за підписом директора ОСОБА_5 та скріплена печаткою ТзОВ «ІТС-Україна» згідно якої за травень місяць 2014 року ОСОБА_5 нарахована заробітна плата в сумі 13200 грн. без врахування компенсації за невикористану відпустку за період з 01.06.2010 року по 31.05.2011 року; з 01.06.2011 року по 31.05.2012 року; з 01.06.2012 року по 31.05.2013 року; з 01.06.2013 року по 31.05.2014 року.

Річна заробітна плата за період з 01.05.2013 року по 30.04.2014 року складає 342000,00 грн. Середньоденний заробіток- 963,38 грн.. Компенсація за невикористану відпустку 90557, 72 грн. Заробітна плата за травень місяць і компенсація за невикористану відпустку не виплчувалася.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка підписана директором ОСОБА_5, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем не представлено доказів на спростування зазначених відомостей. Судом першої інстанції належно перевірено та встановлено, що відповідно до виписки ПАТ «Полтава-банк» за період з 01.05.2013 року по 20.05.2014 року за договором про відкриття рахунку та зарплатної картки ОСОБА_5 позивач отримав заробітну плату за квітень місяць 2014 року. Доказів оплати заробітної плати за травень 2014 року по 20 число не надано.

Щодо довідки від 20.05.2014 року така складена та підписана директором ТОВ «ІТС-Україна» в останній робочий день та в межах повноважень, зазначених Статутом товариства.

Позивач ОСОБА_5 припинив свої повноваження по виконанню обов»язків директора товариства згідно поданої 06 травня 2014 року заяви з 20.05.2014 року згідно виданого ним Розпорядження (а.с.6), рішення загальних зборів товариства з цього приводу було прийнято 30.06.2014 року. В період після 20 травня 2014 року позивач не виходив на роботу та не виконував обов»язків директора. Документацію передав головному бухгалтеру ОСОБА_7 про що повідомив учасників товариства листом від 21.05.2014 року, однак частина документації зберігається у позивача, однак відповідач не бажає її отримувати, незважаючи на те, що позивач неодноразово попереджав про це.

Доданий в суді апеляційної інстанції Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за липень місяць 2014 року згідно якого не вбачається заборгованість по заробітній платі та який підписаний електронним підписом позивача ОСОБА_5 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач ОСОБА_5 припинив виконання Статутних обов»язків директора з 20 травня 2014 року. Відповідач не провів службового розслідування хто мав доступ до електронних ключів та хто проводив звіт за липень 2014 року, а відтак вважає, що представлений суду апеляційної інстанції Звіт ( а.с. 249) є неналежним доказом в розумінні статті 58 ЦПК.

Представник позивача ОСОБА_2 в заперечення доводів апеляційної скарги суду пояснив, що позивач ОСОБА_5 не зміг отримати заробітну плату та розрахункові в день його звільнення, хоч був директором товариства з тих причин, що рахунки відповідача були арештовані за заявою співвласників, які на цей період часу мали конфлікт між собою.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За приписами статті 83 КЗпП України і ч.1 статті 24 Закону України «Про відпустки» при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки.

За змістом статей 74-83 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.

Враховуючи те, що в день звільнення та в наступний після звільнення день відповідачем не проведено розрахунку з позивачем по виплаті йому заробітної плати за травень місяць 2014 року в сумі 13 200,00 грн та компенсації за невикористані відпустки за період 01.06.2010 року по 30.04.2014 року в сумі 90 557,72 грн., колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обгрунтованим, оскільки відповідачем не представлено жодних доказів на спростування заявлених вимог.

Щодо доводів представників відповідача з приводу пропуску позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового строку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до статті 233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,-колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС-Україна» в і д х и л и т и .

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота