Справа № 361/6769/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/4052/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 03.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Гуля В.В., Верланова С.М.,

за участю секретаря: Тимошевської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 07.07.2016 року автомобіль марки BMW під її керуванням з вини ОСОБА_2 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого зазнав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність останнього на момент вчинення ДТП застрахована у ПАТ «СК «Скайд», у звязку із чим позивач звернулася до страхової компанії з метою здійснення страхового відшкодування. Однак, до моменту звернення до суду, страхова компанія не здійснила жодної виплати зі страхового відшкодування.

Просила стягнути із відповідача шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 54 909 (пятдесят чотири тисячі девятсот девять) грн. 15 коп., яка складається із: 23 965,70 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, 24 943,45 грн. втрати товарної вартості автомобіля, 1000 грн. за визначення вартості матеріального збитку та завдану їй моральну шкоду, вартість якої оцінила у 5000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 49 909 (сорок девять тисяч девятсот девять) грн.15 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. та понесені судові витрати у розмірі 550 (пятсот пятдесят) гривень 20 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, задовольнивши вимогу позивача щодо стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 24 943 грн. 45 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не довів у суді належними доказами вимоги про стягнення моральної шкоди та розмір втрати товарної вартості автомобіля. Крім того, сторона відповідача не погоджується із звітом про визначення вартості матеріального збитку, оскільки при його виготовленні та огляді автомобіля не викликано іншого учасника ДТП, тобто відповідача. Також, даний звіт містить розмір втрати товарної вартості 24 943,45 грн., яка не повинна бути стягнута із відповідача, оскільки автомобіль до ДТП також мав механічні пошкодження.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що саме з вини відповідача позивачу заподіяна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача, загальний розмір якої становить 49 909 (сорок девять тисяч девятсот девять) грн. 15 коп., який включає в себе: 23 965,70 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, 24 943,45 грн. втрата товарної вартості та 1000 грн. оплата за визначення вартості матеріального збитку автомобіля, та розмір моральної шкоди 2000 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року 07.07.2016 р. о 17.30 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Києві на вул. Набережне шосе, 25, був неуважним, не дотримувався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, чим порушив вимоги п. 2.3. )(б), 13.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди два транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с. 6-7).

Також, вищевказаною постановою Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд», про що свідчить копія полісу № АЕ/7017981 (а.с. 10).

Матеріалами справи встановлено, що 08 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «СК «Скайд» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8).

Для визначення вартості матеріального збитку свого автомобіля, позивач звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вартість визначення такого матеріального збитку становить 1000 грн., про що свідчить копія квитанції № 181-16 від 18 серпня 2016 року (а.с. 41).

Як вбачається із звіту № 181-16 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу BMW Х 4, д.н. НОМЕР_3, який виготовлений 18 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля на дату оцінки 07 липня 2016 року складає 49 886 (сорок девять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 90 коп., з якої 24 943,45 грн. вартість відновлювального ремонту, та 24 943,45 грн. втрата товарної вартості (а.с. 23).

Відповідно до Акту надання послуг № 214496, складеного 11 листопада 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервіс Альянс», вартість ремонту автомобіля НОМЕР_4, склала 23 965 (двадцять три тисячі девятсот шістдесят пять) грн. 70 коп. (а.с. 44).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року за клопотанням сторони відповідача призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу. Однак, ухвалу суду не виконано та матеріали справи повернулися без висновку експерта, оскільки відповідач не провів оплату за проведення експертизи.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 23 965,70 грн., а тому, враховуючі положення вищевказаних статей, та те, що дана сума сторонами не оспорюється, такий розмір підлягає стягненню із відповідача.

Крім того, пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі Методика), передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Системний аналіз указаних положень законодавства та п.п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Саме про таке розуміння та застосування положень зазначених норм права йде мова в постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у праві № 6-49цс14.

Так, у звіті № 181-16 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу BMW Х 4, д.н. НОМЕР_3, зазначено про наявність втрати товарної вартості транспортного засобу, його величина прирівнюється до вартості відновлювального ремонту.

Також, із зазначеного звіту та акту надання послуг № 214496 від 11 листопада 2016 року вбачається, що при ремонті автомобіля НОМЕР_4, який постраждав у ДТП, відбулася заміна та фарбування бамперу, що призвело до втрати товарної вартості автомобіля позивача.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта про в частині проведеного звіту про оцінку вартості матеріального збитку з таких підстав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду 27 січня 2017 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проте незважаючи на попередження експертної установи та суду апелянт не сплатила кошти на проведення експертизи, й матеріали справи були повернуті до суду в зв'язку з неможливістю проведення експертного дослідження.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши докази у справі, зокрема звіт про оцінку вартості матеріального збитку, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справ вважає, що апелянтом не надано належних й допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної карги на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, та враховуючи норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також встановлені обставини справи, стягненню із відповідача підлягає втрата товарної вартості автомобіля позивача у розмірі 24 943,45 грн., а також кошти, які сплатила позивач, для визначення вартості матеріального збитку.

За змістом ст. 23 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування потерпілому моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При визначенні розміру морального відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції, враховуючи, що вимоги про стягнення моральної шкоди доведено не в повному обсязі,керуючись вимогами розумності та справедливості, обґрунтовано визначив цей розмір у 2000 грн., що і стягнув з відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: