Справа № 243/7235/17
Провадження № 2/243/3645/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретареві Кабановій О.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2017 року ПАТ КБ Приват Банк звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі ОСОБА_3Ю, ПАТ КБ«ПриватБанк» (відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 8006727) уклало договір кредиту б/н від 18 травня 2009 року, згідно із яким банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання до договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

На теперішній час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобовязання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

У звязку із порушенням умов кредитного договору, станом на 30 червня 2017 року відповідач має прострочену заборгованість в сумі 76955 грн. 87 коп., яка складається із:

- заборгованості за кредитом 6998 грн. 11 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом 62517 грн. 00 коп.,

- заборгованості за пенею та комісією 3300 грн. 00 коп.,

- штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.,

- штрафу (процентна складова) 3640 грн. 76 коп.

За таких обставин позивач вважає, що відповідачка у строк, вказаний в договорі своїх зобовязань по договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідачки.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, надав пояснення, аналогічні письмовим, поданим на заперечення відповідачки, за якими зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 травня 2009 року відповідачка отримала кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно із анкетою заявою від 16 серпня 2011 року відповідачка приєдналася до нових Умов та правил надання банківських послуг, оскільки підписала таку анкету. Посилаючись на ч. 1 ст. 509, ч. 2 ст. 639 ЦК України, зазначає, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правил надання банківських послуг та Тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Стосовно зміни розміру відсоткової ставки з посиланням на ст. 1056-1 ЦК України, зазначено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується відповідними наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг(п. 1.1.3.2.3).

Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг(п. 1.1.2.3, п. 1.1.2.4)

Відповідачці були направлені повідомлення про підвищення процентної ставки (витяги додаються) та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідачки до банку не надходило. Обгрунтовуючи правомірність зміни умов договору представник позивача послався також на абз. 3 п. 28 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.

Щодо порядку нарахування відсотків зазначено.

Згідно із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Пільговий період кредитування це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49).

У разі непогашення заборгованості протягом пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6).

Тарифи розмір винагороди за послуги банку, є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п. 1.1.1.91).

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів.

Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме:

розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% ( з 02 квітня 2014 року Наказом СП- 2014-6635230 від 02 квітня 2014 року розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості;

строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину

заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4).

У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72).

У разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів.

Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість зазначено, що до квітня 2014 року діяла одна формула нарахування процентів:

Нарахування процентів на поточну заборгованість:

N *М /365 *Y=Z, де: N - поточне тіло кредиту, М - процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; Y - кількість днів за які здійснюється нарахування; Z - сума нарахованих процентів.

Нарахування процентів на прострочену заборгованість:

N *М /365 *Y=Z, де N - прострочене тіло кредиту, М процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів.

Формула нарахування процентів на прострочену заборгованість:

N *М /365*2 * Y=Z, де N - прострочене тіло кредиту, М процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів.

Діючі з квітня 2014 року формули нарахування процентів:

Нарахування процентів на поточну заборгованість:

N *М /365*(2 або1) * Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці); М процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 або 1 коефіцієнт процентної ставки (1- застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2- підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості).

У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість.

При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються.

Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку який доданий до позову у зв'язку з автоматичним округленням.

Також зазначено, що при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту (п 1.1.3.1.6.).

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належний контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Зауважено, що розрахунок, який здійснила відповідачка не є належним доказом, томущо остання не має спеціальних знань для здійснення розрахунку.

Крім того, зазначено, що при здійсненні розрахунку відповідачем не було враховано, що згідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування відсотків на фактичну суму використаних кредитних коштів.

Вважає, що розрахунок відповідача не можна брати до уваги, як доказ для спростування заборгованості по процентам.

Крім того, зазначено, що оскільки договір оформлений ще 18 травня 2009 року, а остання звірка паспортних даних здійснювалася 16 серпня 2011 року, тому при подачі позову до суду у банка була відсутня достовірна інформація про адресу за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживала відповідачка. Встановлено порядок розгляду судових справ та порядок нарахування заборгованості за кредитними договорами відповідачів переселенців із зони АТО, але не роз'яснено порядку отримання інформації про адреси реєстрації та постійного проживання або адреси перебування таких боржників третіми особами, адже банк не маючи доступу до інформації про місце перебування, проживання боржника станом на 14 квітня 2014 рік фактично не мав підтверджуючих документів для прийняття рішення про зупинення нарахувань.

На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт банку http://credithelp.privatbank.ua/. За таких підстав, вважає, що позовні вимоги банку підлягають у повному обсязі, а після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/ перебування Боржника, банком буде виконано вимоги передбачені ст. 2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також зазначає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки за правовою позицією ВСУ, яка остається незмінною (справа № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року справа №6- 61 цс 14 від 18 червня 2014 року), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня серпня 2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 09 серпня 2017 року до спливу строку позовної давності(а.с.39-43).

За таких підстав просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду письмові заперечення, де вказала, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 76955,87 грн. визнає частково. Визнала, що між нею та банком був укладений договір кредиту18 травня 2009 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір б/н про надання кредиту в сумі 7 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цей договір оформлено, шляхом підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, з Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку вона не ознайомлена, відповідного підпису не ставила.

Зазначену суму кредитних коштів вона використала на свої потреби, але повністю сплатити кредит у встановлений договором строк вона не мала можливості, у звязку із скрутним матеріальним становищем. В період з червня 2009 року по жовтень 2014 року вона частково погашала кредит, всього сплатила 10051 грн. 34 коп..

Враховуючи те, що сплачені нею кошти спочатку зараховувалися банком в рахунок погашення процентів за користування кредитом, а потім на погашення тіла кредиту, визнає борг за кредитом в сумі 6998 грн. 11 коп.

Щодо визначення ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентами за користування кредитом в сумі 62517 грн. 00 коп. не погодилася. Посилаючись на ст.3 ЦПК України, ст. ст. 1048, 1049, ч.2 ст. 1050, ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, зазначила, що за договором між нею і позивачем передбачалася сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Про збільшення банком процентної ставки вона не була письмово повідомлена, будь-які угоди про зміну умов договору не підписувалися. За таких підстав, вважає, що позивач всупереч вимогам Закону безпідставно в односторонньому порядку без її згоди збільшив процентну ставку до 34,80% в період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року та з 01 квітня 2015року по 30 червня 2017року - до 43,20%. А відтак, стягнення з неї заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у підвищеному розмірі, є незаконним.

Отже вона повинна сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом з розрахунку 30,00 % річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору.

При цьому, розрахунок процентів повинен бути проведений за період не більше як з 30 червня 2014 року по 30 червня 2017 року, з огляду на те, що позивачем пропущений строк позовної давності за вказаний період. Свої вимоги про застосування позовної давності до вимог про стягнення щомісячних платежів за період до 30 червня 2014 року мотивувала посиланням на норми ст.ст. 256, 257 ЦК та на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України у справі №6-31цс15 від 03 червня 2015 року, де зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Щодо стягнення пені та штрафу зазначає, що в цій частині у позові слід відмовити, оскільки на час проведення АТО її зареєстрованим місцем проживання є Донецька область, м. Словянськ, відноситься до зони проведення АТО, а тому на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» пеня та штрафи не можуть нараховуватися за період з 14 квітня 2014 року. За таких підстав вважає, що заборгованість по спірному кредитному договору становить в загальній сумі 12063 грн. 58 коп., в т.ч. 6998,11 грн. - заборгованість за кредитом та 5065,47 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, за останні три роки, що передують дню предявлення позову, які вона визнає. В решті вимог просить відмовити за вказаних у запереченнях підстав(а.с.27-30). До заперечень відповідачка додала власний розрахунок заборгованості по процентам.

Представник відповідачки ОСОБА_2, яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 28 серпня 2017 року та ордеру серії АА № 110942 (а.с.33-34) у судовому засіданні позов визнала частково, підтримала заперечення своєї довірительки у повному обсязі, дала аналогічні ним пояснення. В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 зазначила, що в запереченнях помилково зазначено суму визнаних позовних вимог, оскільки невірно вказаний період, за який слід застосувати строк позовної давності. Наполягала на застосуванні строку позовної давності щодо стягнення з її довірительки щомісячних платежів по кредитному договору.

В судовому засіданні досліджені наступні документи:

Розрахунок заборгованості за договором б/н від 18 травня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, згідно із яким зазначено, що станом на 30 червня 2017 року відповідачка має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в сумі 76955 грн. 87 коп., яка складається із:

- заборгованості за кредитом 6998 грн. 11 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом 62517 грн. 00 коп.,

- заборгованості за пенею та комісією 3300 грн. 00 коп.,

- штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.,

- штрафу (процентна складова) 3640 грн. 76 коп.(а.с.4-6);

Копія заяви анкети, довідки про умови кредитування з використанням кредитки « універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 18 травня 2009 року (а.с.7-8);

Умови та правила надання банківських послуг, які існували станом на 18 травня 2009 року(а.с.9-14);

Документи, що посвідчують діяльність банку(а.с.16-20)

Копія паспорту відповідачки, де зазначено місце реєстрації відповідачки вул. Марапульця, 18/2 , м. Словянськ Донецької області від 07 липня 2005 року(а.с.15);

Розрахунок заборгованості по сплаті процентів із розрахунку 30% річних (а.с.31-32);

Виписка по рахунку відповідачки(а.с.44-47);

Витяг із сайту банку з повідомленням про зміну тарифів(а.с.48);

Копія повідомлення банку № 30.1.0.0/2-20170810/1367 від 30 серпня 2017 року про отримання ОСОБА_3 кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року (а.с.50);

Копія анкети-заяви щодо пролонгації кредитного договору та перевипуску картки (а.с.51);

Умови та правила надання банківських послуг від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с.52-75);

Копія наказу про затвердження Умов та Правил надання кредиту від 06 березня 2010 року (а.с.76-77);

Копія наказу № СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року про важливі зміни в процедурі оформлення та тарифах по кредитним карткам в «ПриватБанк» та «А-Банк» (а.с.78-81);

Копія наказу № СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року «Про актуалізацію тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold», карті юніора, елітним картам» (а.с.82-86);

Витяг про смс-повідомлення ОСОБА_3 від 15 березня 2015 року та від 15 серпня 2014 року щодо підвищення процентної ставки (а.с.87 - 88).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з ОСОБА_3 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 8006727) уклало договір кредиту б/н від 18 травня 2009 року, згідно із яким банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, який був поступово збільшений до 7000 грн. 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до заяви від 16 серпня 2011 року договір був пролонгований, строк дії останньої перевипущеної картки становив останній день серпня 2016 року .

Наведені обставини сторонами не заперечуються, ними визнаються, та підтверджені дослідженими у судовому засіданні копією повідомлення банку № 30.1.0.0/2-20170810/1367 від 30 серпня 2017 року про отримання ОСОБА_3 кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року(а.с.56), копією заяви анкети, довідки про умови кредитування з використанням кредитки « універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 18 травня 2009 року (а.с.7-8); випискою по рахунку відповідачки (а.с.44-47), копією повідомлення банку № 30.1.0.0/2-20170810/1367 від 30 серпня 2017 року про отримання ОСОБА_3 кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року (а.с.56), копією анкети-заяви щодо пролонгації кредитного договору та перевипуску картки (а.с.51);

Судом з достовірністю встановлено, що згідно із довідкою, виданою головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики (а. с. 17), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. с. 19) та Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України (а. с. 18), ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Правовідносини між сторонами регулюються ст. 1054 ЦК України.

Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як видно з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3

Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 травня 2009 року ОСОБА_3 своїм підписом погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с. 7).

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк(а.с.13).

На виконання зазначеного пункту Правил, з метою пролонгації кредитного договору, відповідачка підписала анкету-заяву від 16 серпня 2011 року, переуклавши договір на тих самих умовах, на яких він був укладений та отримала нову картку( а.с.51).

Згідно із розділом 2.1.1 «Кредитні карти» Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, для надання послуг позивач видає відповідачці, вид якої визначений в Памятці клієнта (Довідка про умови кредитування) та Заяві, підписанням якої сторони укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в Заяві (п. 2.1.1.2.1) (а.с. 68, з.б).

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про умови кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_3, остання 18 травня 2009 року отримала кредитну картку «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» (а.с. 8).

Відповідно до копії повідомлення банку № 30.1.0.0/2-20170810/1367 від 30 серпня 2017 року про отримання ОСОБА_3 кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року(а.с.50).

Відповідно до доданих до справи Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» за кредитною картою «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» станом на 18 травня 2009 року були передбачені наступні умови кредитування: пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) UAН 2,5%, обовязковий щомісячний платіж 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 8).

Суд зазначає, що в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом було вжито заходів щодо сприяння прав сторін відносно можливості проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі. Позивачеві було розяснено його право надати копію Памятки клієнта (Довідки про умови кредитування) за кредитним договором № б/н від 18 травня 2009 року, яка підписана позичальником ОСОБА_3 та позивачем, а представнику відповідача розяснено право на подання суду відповідного клопотання про витребування доказів. Однак представник позивача та представник відповідачки наполягали на вирішенні справи за наявних у ній доказів, не скориставшись своїми процесуальними правами, представнику позивачу в судовому засіданні було запропоновано надати розрахунок заборгованості за процентною ставкою 30%, але ним зазначено, що такий розрахунок надано не буде у звязку з відсутністю технічної можливості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов після отримання позивачем від відповідачки необхідних документів та Заяви, позивач проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача, і позивач дає право відповідачці в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою відповідачки стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем (а.с. 68, з.б.).

За змістом Довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_3 та виписки по картрахунку за період з 18 травня 2009 року по 30 серпня 2017 року відповідачці 19 травня 2009 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 250 грн.00 коп., 16 серпня 2011 року, 02 лютого 2013 року, 22 лютого 2013 року, 24 лютого 2013 року, кредитний ліміт поступово збільшено до 7000 грн. 00 коп. (а.с. 45, з.б.).

Доводи відповідачки та її представника про те, що Тарифи та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, які діяли станом на 18 травня 2009 року та на 16 серпня 2001 року, ним не підписувалися, не спростовують висновок суду про те, що між позивачем та відповідачем 18 травня 2009 року був укладений договір про надання банківських послуг.

Представник відповідачки визнає, що відповідачка кредитну картку отримувала та до кінця травня 2014 року нею користувався, а саме, знімала гроші з кредитної картки та поповнювала картковий рахунок.

Зазначені Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку є тими умовами, які відповідно до ст. 634 ЦК України встановлені Банком і до яких підписавши 18 травня 2009 року та 16 серпня 2011 року анкету - заяву приєдналася ОСОБА_3.

З виписки по картрахунку 5457 0829 2431 1421 встановлено, що відповідачка користувалася кредитними коштами з 19 травня 2009 року по 22 травня 2014 року (розраховувалася кредитною картою за поповнення мобільного звязку, придбання товару, знімала гроші в банкоматі, поповнювала картку готівкою) (а.с. 44-47).

Згідно із п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором(а.с.70, з.б.).

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов, строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафта, який виник за такими картами, наведений в Памятці клієнта (Довідці про умови кредитування), яка є невідємною частиною Договору та встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частку заборгованості за кредитом (а.с.73).

Згідно із доданих до справи довідки про умови кредитування за кредитною картою «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» відповідач мав щомісяця до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачувати 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн., в тому числі 2,5% за користування кредитом (а.с. 8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із випискою по картрахунку 5457 0829 2431 1421, відповідачка останній раз погашала кредит 23 травня 2014 року(а.с.44, з.б.).

Як видно із наданого розрахунку заборгованості заборгованість по договору кредиту останній раз була погашена у жовтні 2014 року(а.с.5, з.б.) Як видно із виписки по рахунку, наведення погашення відбулося автоматично шляхом списання коштів з іншої карти (а.с.44, з.б).

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що відповідачка зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує.

Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов в разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу позивача, відповідачка зобовязана виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплаті винагороди Банка(а.с.70, з.б.).

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором від б/н від 18 травня 2009 року, станом на 30 червня 2017 року: складається із:

- заборгованості за кредитом 6998 грн. 11 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом 62517 грн. 00 коп.,

- заборгованості за пенею та комісією 3300 грн. 00 коп.,

- штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.,

- штрафу (процентна складова) 3640 грн. 76 коп.(а.с.4-6).

Враховуючи, що з 23 травня 2014 року відповідачка не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов звернувся до суду з позовом про стягненням заборгованості в примусовому порядку.

Відповідачка 28 серпня 2017 року подала до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 27-30).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно із статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов карта діє до останнього дня місяця зазначеного на лицьовій стороні картки, включно(а.с.69).

Враховуючи, що термін дії картки 5457 0829 2431 1421 встановлено до серпня 2016 року, вона діє до 31 серпня 2016 року.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року в справі №6-61цс14, від 01 жовтня 2014 року в справі №6-134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник ОСОБА_3 мав здійснювати частинами (7% від заборгованості) до 25 числа кожного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, яким є 31 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог позивача з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат позивача складає 50 років.

Відповідно до частини 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із правовою позицією, яка висловлена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14, від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови відповідачка не підписувала.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 щодо застосування у подібних правовідносинах норм статті 207, частини першої статті 628, частини першої статті 638, частини першої статті 1055 ЦК України, виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Враховуючи, що в анкеті - заяві ОСОБА_3 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, не можна вважати, що між сторонами в передбаченій законом письмовій формі досягнута домовленість про збільшення позовної давності, у звязку з чим застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - три роки.

Позивач звернувся до суду 09 серпня 2017 року (а.с. 41).

Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно із розрахунку, представленого позивачем, останнє погашення заборгованості по кредитному договору відбулося у жовтні 2014 року (а.с.5, з.б.).

Із представленої суду виписки по розрахунку, 10 жовтня 2014 року відбулося автоматичне списання коштів на погашення простроченої заборгованості(а.с.46, з.б).

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка самостійно не здійснювала платіж, направлений на погашення заборгованості по кредитному договору, 10 жовтня 2014 року, а списання таких коштів було здійснено позивачем автоматично.

Суд зазначає, що таке списання коштів, навіть якщо воно передбачене договором, не свідчить про те, що банк діяв на умовах представництва відповідачки, як боржника за спірним кредитним договором.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що останній платіж по кредитному договору, направлений на погашення заборгованості по кредитному договору був здійснений відповідачкою саме 23 травня 2014 року.

Враховуючи, що відповідачка мала сплачувати обовязкові щомісячні платежі в строк до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, в межах трирічного строку позовної давності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період, починаючи з липня 2014 року, яку відповідачка зобовязана була сплатити в строк до 25 серпня 2014 року і перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо цього щомісячного платежу (за липень 2014 року) почався з 26 серпня 2014 року.

Що стосується зобовязань відповідачки сплатити щомісячний платіж за червень 2014 року в строк до 25 липня 2014 року, перебіг трирічного строку позовної давності щодо цього щомісячного платежу почався з 26 липня 2014 року і на час звернення позивача до суду 09 серпня 2017 року сплинув. Відповідно сплинули і строки позовної давності щодо стягнення несплачених щомісячних платежів за період по 31 травня 2014 року включно.

Позивач, звертаючись до суду із позовом просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 30 червня 2017 року.

Станом на 31 липня 2014 року заборгованість відповідачки за кредитом згідно розрахунку позивача складала: поточна заборгованість за кредитом 6665 грн.29 коп., прострочена заборгованість за кредитом 332 грн. 82., а всього заборгованість за кредитом 6998 грн.11 коп.

Станом на 30 червня 2017 року заборгованість відповідача за кредитом згідно розрахунку позивача складала: поточна заборгованість за кредитом 6665 грн.29 коп., прострочена заборгованість за кредитом 332 грн. 82., а всього заборгованість за кредитом 6998 грн.11 коп..

Тобто і станом на 30 червня 2017 року, і станом на 31 липня 2014 року загальна заборгованість за кредитом складала 6998 грн.11 коп., з яких прострочена заборгованість станом на 31 липня 2014 року 332 грн.82 коп., а тому вимоги про стягнення простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 332 грн.82 коп. позивачем заявлені поза межами строку позовної давності, про застосування якого просила відповідачка, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 332 грн. 82 коп. Вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 6665 грн. 29 коп. (6998 грн. 11 коп. - 332 грн. 82 коп.) заявлені позивачем в межах строку позовної давності і підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що представник відповідачки у судовому засіданні клопотання своєї довірительки щодо застосування строку позовної давності підтримала, крім того зазначила, застосування позовної давності слід віднести до всіх щомісячних платежів по договору кредиту, визнавши позовні вимоги в частині стягнення поточної заборгованості по договору кредиту та в частині стягнення процентів за останні три роки, що передували подачі позову.

Представник позивача у судовому засіданні та в письмових поясненнях наполягав на тому, що банком строк позовної давності не пропущений, а тому підстав для його поновлення не заявлено.

За таких обставин, суд приймає до уваги доводи представника відповідачки, та приходить до висновку, що з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відповідних ним норм чинного законодавства та правових позицій ВСУ, з відповідачки на користь позивача слід стягнути кошти по тілу кредиту в сумі 6665 грн.29 коп., а у вимогах про стягнення боргу в сумі 332 грн. 82 коп., які становлять періодичні платежі в частині простроченої заборгованості відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Позивач звернувся до суду з позовом 09 серпня 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період по 08 серпня 2014 року включно розмірі 1065 грн. 07 коп. позивачу слід відмовити.

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, суд виходить з таких міркувань:

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із п. 1.1.3.2.3 Умов позивач має право здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому позивач, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати відповідачку, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів позивач не отримав повідомлення від відповідачки про незгоду із змінами, вважається, що відповідачка прийняла нові умови.

Згідно із наданої позивачем довідки тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць складає 2,5 % (а.с. 8). Така ж процентна ставка зазначена і в виписці по картрахунку 5457 0829 2431 1421 за період з 18 травня 2009 року по 31 серпня 2014 року (а.с. 69-71).

Відповідно до наказу № СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року передбачено, що з 01 вересня 2014 року підвищено процентну ставку за користування кредитною карткою «Універсальна», однак за п.3,4,5 за всіма тратами проценти будуть нараховуватися за старою ставкою до повного погашення заборгованості по таким тратам(а.с.78-81).

Поняття терміну «трата» в пункті 1.1.1 «Терміни та поняття» Умов відсутнє.

Академічний тлумачний словник (1970-1980) слово «трата» визначає як дію за значенням тратити; витрата (грошей), видаток, а слово «тратити» як витрачати, розтрачувати (гроші) (Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. ОСОБА_4.-К: Наукова думка, 1970-1980).

Згідно виписки по картрахунку 5457 0829 2431 1421 за період з 18 травня 2009 року по 31 липня 2017 року відповідачка кредитною карткою, починаючи з 24 травня 2014 року не користується, будь-яких грошових витрат не здійснювала (а.с. 44-47), а тому підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01 квітня 2015 року 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 2,5% щомісяця, що складає 30,00% річних.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов за користування кредитом та овердрафтом позивач нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 73, з.б.).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом (а.с. 73 з.б.-74).

Згідно із п. 1.1.1 Умов кредит це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення.

Тобто, відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування кредитом нараховуються за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, що відповідає нормі частини 1 ст. 1048 ЦК України щодо одержання від позичальника процентів саме від суми позики.

В письмових поясненнях від 04 вересня 2017 року на адресу суду позивач посилається на те, що з квітня 2014 року позивачем були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, згідно із яким у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Навів формули нарахування процентів на поточну заборгованість, прострочену, які діяли в продовж періоду стягнення боргу по договору кредиту (а.с. 41).

Перевіряючи ці пояснення позивача, суд виходить з наступного.

Дослідивши надані позивачем докази суд констатує, що в жодному документі не надано формули, яка наведена в письмових поясненнях представника позивача, зокрема, що проценти нараховуються в тому числі на нараховані проценти та нараховані штрафні санкції, а в разі наявності простроченої заборгованості - із застосуванням коефіцієнту 2.

Посилаючись на внесення змін до Умов та Тарифів в частині порядку нарахування процентів, позивач не зазначив номер пункту Умов, яким передбачено нарахування процентів у подвійному розмірі, а також за формулою нарахування процентів з квітня 2014 року, яка наведена позивачем в письмових поясненнях від 04 вересня 2017 року.

В Умовах, які додані позивачем до позовної заяви, та до пояснень ні подвійний розмір процентів, ні формула нарахування процентів з квітня 2014 року, яка наведена представником позивача в письмових поясненнях, не передбачені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем не надано суду доказів виконання ним вимог п. 1.1.3.2.3 Умов щодо інформування відповідача формули нарахування процентів та про зміну з вересня 2014 року та з квітня 2015 року процентної ставки.

В виписці по картрахунку 5457 0829 2431 1421 відповідач не повідомлявся про нарахування процентів у подвійному розмірі. В виписці відсутні і відомості щодо нарахування процентів з вересня 2014 року та з квітня 2015 року в тому числі на нараховані проценти та санкції, тобто пеню та штрафи (а.с. 44-47).

Представлені витяги щодо смс-повідомлення не свідчать самі по собі, що про належне повідомлення відповідача відносно зміни процентної ставки він був повідомлений належним чином, вказані смс-повідомлення не містять відомостей про доставку їх адресату.

Слід також зазначити, що із представленого суду розрахунку не вбачається, що такі подвійні проценти за прострочення зобовязання за наведеною позивачем формулою нараховувалися, а лише видно що було змінено процентну ставку, яка відповідно до наказу позивача від серпня 2014 року взагалі не розповсюджується на договірні відносини між позивачем та відповідачем.(а.с.4-6).

Будь-яких інших доказів щодо інформування позичальника про таку зміну до Умов та Тарифів в частині розрахунку з вересня 2014 року та з квітня 2015 року процентів позивачем суду не надано.

Позивач не надав суду доказів про те, що відповідач брав на себе зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом з квітня 2014 року в подвійному розмірі при виникненні прострочених зобовязань та за формулою, згідно із якою нарахування процентів з квітня 2014 року здійснюється в тому числі на нараховані проценти та санкції (пеню та штрафи) попереднього місяця, навіть при належному виконанні позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року у справі № 6-2879цс16.

Суд наголошує повторно, що судом були розяснені норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторонам, однак сторони наполягали на розгляді справи на підставі поданих доказів.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до частини 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Тобто, нарахування процентів, в тому числі на вже нараховані проценти та на нараховані санкції, суперечить нормам ст. 536, ст. 1048 та ст. 550 ЦК України.

Враховуючи зазначене, проценти за весь час користування кредитом відповідачу мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних та за формулою, яку позивач застосовував до квітня 2014 року: N*M/360*Y = Z, де N - поточне або прострочене тіло кредиту, М - процентна ставка; 360 кількість днів у році відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов; Y кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів, що відповідає пунктам 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 Умов та Правил користування кредитом.

Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30,00 % річних, кількості днів за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року(дата, станом на яку просить стягнути кошти позивач), яка складає 1056 днів, заборгованості за кредитом в сумі 6665 грн. 29 коп. та п. 2.1.1.12.6 Умов про нарахування процентів з розрахунку 365 календарних днів на рік, проценти за користування кредитом за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року включно складають 5841 грн. 99 коп. ( 6665,29 * 0, 0083 (процентна ставка в день з розрахунку 30% річних та 2,5 % місячних):100 *1056 днів).

Суд знову наголошує на тому, що в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом було вжито заходів щодо сприяння прав сторін відносно можливості проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі. Позивачеві було розяснено його право надати обгрунтований арифметичний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом за спірний період (з зазначенням суми, на яку нараховуються проценти, процентної ставки, кількості днів, за які нараховуються проценти, та арифметичних дій, за допомогою яких визначена сума нарахованих по кожній строчці процентів). Разом з тим, представник позивача у судовому засіданні таким правом не скористався, а наполягав на розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Представник відповідачки правом заявлення клопотання про витребування такого розрахунку не скористався, наполягав на розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом було розяснено наслідки таких дій сторін.

Суд вважає, що розрахунок заборгованості за процентами, який доданий позивачем до позовної заяви, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а саме, пунктам 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4, 2.1.1.12.7.3 Умов, у звязку з чим судом здійснено власний розрахунок, виходячи з Умов, які додані позивачем до позовної заяви.

Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 18 травня 2009 року за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року складає 12507 грн 28 коп., з яких: 6665 грн.29 коп. - заборгованість за кредитом, яка утворилася станом на 31серпня 2016 року, що відповідає останньому дню дії кредитної картки; 5841 грн. 99 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов у разі порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Такі ж умови нарахування штрафу передбачені і доданими позивачем до позовної заяви Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» (а.с. 8).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.12.7.2 Умов у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25го числа поточного місяця (в разі непогашення заборгованості в 30 ти денний строк з моменту її виникнення для елітних карт) клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період яка дорівнює діючій базовій щомісячній процентній ставці від заборгованості на час списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період утримується на час переходу в звичайний період кредитування. З 26 - го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31 - го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по елітним картам) нарахування процентів за користування Кредитним лімітом здійснюється виходячи з Базової процентної ставки.

За тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» встановлена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів:

- пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.;

- пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за пенею та комісія за кредитним договором за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року складає 3300 грн. 00 коп. Пеня нарахована за ставкою 2% (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 2.1.1.12.8 Умов банк стягує комісію за обслуговування відповідно до тарифів/Памятки клієнта/Довідки про умови кредитування, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

З виписки по картрахунку встановлено, що комісія відповідачці не нараховувалася (а.с. 44-47). Отже, заборгованість в сумі 3300 грн. 00 коп. є саме пенею.

З розрахунку заборгованості встановлено, що фактично пеня та штрафи нараховані відповідачці за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно із паспортом громадянина України серії ВК № 150691, виданого Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 04 липня 2005 року ОСОБА_3 є громадянкою України, та її зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_1. (а. с. 15)

Місто Словянськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Словянськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тобто, нарахування відповідачці ОСОБА_3, яка є громадянкою України та з 04 липня 2005 року постійно проживає у м. Словянську, пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення пені в сумі 3300 грн. 00 коп. та відповідно штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та у сумі 3640 грн. 76 коп.(процентна складова) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2017 року у справі за № 6-2879цс16.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем за кредитним договором № б/н 18 травня 2009 року пеня та комісія в розмірі 3300,00 грн., а також штрафи в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3640,76 грн. (процентна складова), нараховані після 14 квітня 2014 року, були нараховані неправомірно, оскільки їх нарахування суперечить вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а отже стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір розмір якого становить 1600 грн. 00 коп.

Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 256 грн. 00 коп., оскільки позов задоволений частково.

Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 16 %, отже 256 грн. 00 коп. становить 16 % від суми 1600 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 61, 88 ч. 1, 130, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк, р/р 3111, МФО 305299, , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, - заборгованість за кредитним договором б/н від 18 травня 2009 року, яка складається із: заборгованості за кредитом станом на 31 серпня 2016 року у розмірі на суму 6665 (шість тисяч шістсот шістдесят пять) грн. 29 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом, яка утворилася за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року включно та становить 5841 (пять тисяч вісімсот сорок одну) грн. 99 коп., а всього 12507 (дванадцять тисяч пятсот сім) грн. 28 коп.

В задоволенні позовних вимог в частині позову публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення щомісячних платежів за період до 09 серпня 2014 року, пені за період з 14 квітня 2014 року по 30 червня 2017 року включно та штрафу відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк, р/р 3111, МФО 305299, , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, судовий збір в розмірі 256 (двісті пятдесят шість) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 вересня 2017 року

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_5