Справа № 368/970/17
Провадження № 2/368/484/17
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"02" жовтня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 19 636,00 грн., на підставі п.7 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

28 серпня 2012 року вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 227.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 квітня 2014 року шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дитина проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, взагалі не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини. Вже тривалий час вона з чоловіком проживає окремо. Донька проживає разом з нею, і її чоловік взагалі будь-яким чином не допомагає їм.

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 1 000,00 грн.

Але, окрім щомісячних витрат на утримання дитини, вона несе постійні витрати на лікування дитини. Її дочка ОСОБА_3 має вроджені хронічні хвороби, внаслідок чого їй доводиться постійно її обстежувати та лікувати.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 та ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є спільним обов'язком батьків: як батька, так і матері, а також має виконуватись з дотриманням загального принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Станом на сьогодні весь обов'язок матеріального забезпечення дитини відповідач переклав на неї, що неприпустимо з огляду на діючі норми законодавства України, а також усі моральні та етичні засади нашого суспільства.

Донечка часто хворіє, неодноразово обстежувалася та лікувалася у різних медичних установах. Проте батько дитини - ОСОБА_2, у лікуванні дівчинки участі не приймає.

Відповідач навіть не цікавиться за які кошти лікується та виховується дитина.

Всі питання щодо лікування та виховання доньки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

Її дитина, ОСОБА_3 має вроджені вади хребта, а тому потребує постійного медичного обстеження та лікування.

Загалом на лікування та обстеження доньки нею було витрачено 39 272,00 грн., що підтверджується виписками з історії хвороби, фіскальними чеками, та квитанціями.

Ст. 51 Конституції України, якій кореспондує ч. 1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини».

Відповідно до положень Сімейного кодексу України, а саме ст.185, - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину, що визвано особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В даному випадку особливою обставиною є хвороба дитини.

У відповідності з ч.2 ст.185 СК України «додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно».

У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, вважає, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних з лікуванням їхньої доньки у розмірі половини витрат, понесених нею, тобто у розмірі 19 636,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутність. Свої позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області - місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці вживають усіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави - учасниці, так і за кордоном.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який був розірваний рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18.04.2014 року.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21 червня 2017 року з відповідача на корить позивача на утримання дитини було стягнуто аліменти.

Позивач, на підтвердження своїх доводів щодо понесення нею додаткових витрат на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, надала докази понесення нею додаткових витрат на лікування.

У зв'язку з цим позивач постійно проходить курси лікування, оскільки дочка сторін має вроджені вади хребта, а тому потребує постійного медичного обстеження та лікування.

На лікування доньки позивачем було витрачено 39 272,00 грн., що підтверджується виписками з історії хвороби та фіскальними чеками.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

В зв'язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд стягує з відповідача по справі ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 182, 184 СК України ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 19 636 (дев'ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн.. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, ЄДРПОУ - 37341907, банк - ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко