Справа № 199/5861/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпрі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є рідним сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №31 від 10.11.1973 року. У домоволодінні №14 по вул. Резервній у м. Дніпрі він проживає із самого дитинства.

Позивач зазначає, що зі слів матері йому відомо, що вона на початку 1980-х років з дозволу ОСОБА_4 заселилась у будинок літ. А-1 по вул. Резервній, 14, також на території вказаного домоволодіння був розташований недобудований будинок літ. Б-1.

Оскільки правовстановлюючі документи на будинок були відсутні, тому позивач з метою працевлаштування був зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, незважаючи на інше місце реєстрації, позивач постійно проживав та по теперішній час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, його старший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідує навчальний заклад КЗО «СЗШ №116» ДМР та навчається в 11 класі за місцем проживання, що підтверджується довідкою школи від 31.07.2017 року №16/07.

Між позивачем та ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» 01.07.2008 року був укладений договір №7109238 на постачання електроенергії за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Резервна, 14. На підставі вказаного договору він належним чином сплачує за електроенергію, що підтверджується квитанціями.

Також позивач зазначає, що з 1982 року по теперішній час він постійно проживає в домоволодінні, а з 2000 року відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, оплачує електроенергію, разом з матір'ю добудував будинок літ. Б-1, в якому й мешкає, протягом 10 років зробив ремонт будинку, підтримує його в належному стані, постійно користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок. Дані обставини підтверджуються довідкою №175445 голови квартального комітету №26 від 01.08.2017 року.

ФОП ОСОБА_6 складено технічний паспорт на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпропетровську від 27.07.2017 року, згідно з яким воно складається з: житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 26,7 м.кв., житловою площею 11,3 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б1-1 та ґанком літ. б, загальною площею 93,5 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв., вбиральні літ. Е, душу літ. Д, сараю літ. К, вольєру літ. Л, погребу літ. М та споруд №1-7, І. Всі споруди та будівлі були побудовані до 1992 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 26,7 м.кв., житловою площею 11,3 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б1-1 та ґанком літ. б, загальною площею 93,5 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв., вбиральні літ. Е, душу літ. Д, сараю літ. К, вольєру літ. Л, погребу літ. М та споруд №1-7, І, за набувальною давністю.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності.

Відповідачка, яка є дружиною позивача, у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою проти позовних вимог заперечувала частково, посилаючись на те, що, на її думку, вказане домоволодіння є спільним майном подружжя, тому їй має належати 1/2 його частини, справу просила слухати за її відсутності.

Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №31 від 10.11.1973 року.

ОСОБА_3 на початку 1980-х років з дозволу ОСОБА_4 заселилась у будинок літ. А-1 по вул. Резервній, 14, також на території вказаного домоволодіння був розташований недобудований будинок літ. Б-1.

Правовстановлюючі документи на будинок були відсутні та позивач був зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач проживає у даному будинку з 1982 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 01.08.2017 року. Разом з ним проживають діти: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дружина ОСОБА_2.

Старший син позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідує навчальний заклад КЗО «СЗШ №116» ДМР та навчається в 11 класі за місцем проживання, що підтверджується довідкою школи від 31.07.2017 року №16/07.

Між позивачем та ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» 01.07.2008 року був укладений договір №7109238 на постачання електроенергії за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Резервна, 14. На підставі вказаного договору він сплачує за електроенергію, що підтверджується квитанціями.

На теперішній час право власності на домоволодіння по вул. Резервній, 14 у м. Дніпропетровську ні за ким не зареєстровано та реєстрація права власності відсутня, що підтверджується відповіддю КП ДМБТІ від 26.11.2008 року №15212 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №97191233 від 13.09.2017 року.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 1982 року постійно проживає у даному домоволодінні.

Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

ФОП ОСОБА_6 складено технічний паспорт на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпропетровську від 27.07.2017 року, згідно з яким воно складається з: житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 26,7 м.кв., житловою площею 11,3 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б1-1 та ґанком літ. б, загальною площею 93,5 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв., вбиральні літ. Е, душу літ. Д, сараю літ. К, вольєру літ. Л, погребу літ. М та споруд №1-7, І. Всі споруди та будівлі були побудовані до 1992 року.

В силу ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з положеннями ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не вчиняв будь-якого кримінально-карного діяння, або інших протиправних дій з метою заволодіння будинку, тому суд приходить до висновку, що він правомірно володіє вказаним нерухомим майном.

Виходячи з аналізу норм ЦК України ст.ст. 388, 390 ЦК України, які використовують поняття «добросовісність», суд приходить до висновку, що особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Тобто добросовісність володільця такого майна обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця, а отже в основу поняття добросовісності володільця покладено: правомірність дій володільця майна, мовчання і бездіяльність попереднього власника протягом усього строку набувальної давності.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння за набувальною давністю не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

З огляду на встановленні обставини та враховуючи, що позивач більше 35 років постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується всім будинком, господарськими будівлями і спорудами, постійно підтримує його належному стані, його володіння є добросовісним, відкритим, безперервним і жодна особа не має претензій до цього домоволодіння та про свої права на нього не заявляла, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 26,7 м.кв., житловою площею 11,3 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б1-1 та ґанком літ. б, загальною площею 93,5 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв., вбиральні літ. Е, душу літ. Д, сараю літ. К, вольєру літ. Л, погребу літ. М та споруд №1-7, І.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по справі, суд вважає віднести на рахунок сторони, що їх понесла

Керуючись ст.ст. 10, 15, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_9 Григоровича до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на домоволодіння №14 по вул. Резервній у м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 26,7 м.кв., житловою площею 11,3 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б1-1 та ґанком літ. б, загальною площею 93,5 м.кв., житловою площею 56,9 м.кв., вбиральні літ. Е, душу літ. Д, сараю літ. К, вольєру літ. Л, погребу літ. М та споруд №1-7, І, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: