Справа № 461/3508/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4611/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.,

з участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відшкодування заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що судом грубо порушено норму ч.4 ст. 169 ЦПК України. Вважає, що належним доказом завдання їй шкоди є ухвала, якою підтверджено, що майно у неї було забране та по даний час не повернуто, на що є підтвердження лист відповідь Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 06.03.2017 року, яким відповідач підтвердив факт вчинення неправомірних дій щодо майна позивача. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що Актом опису й арешту майна від 01.07.2014 року державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3

Відповідно до тексту ухвали Галицького районного суду м. Львова від 21.09.2017 року по справі 461/2284/16-ц скаргу позивача задоволено та визнано дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 протиправними та незаконними, скасовано постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 про розшук та затримання автомобіля, вилучення державних номерних знаків, технічного паспорта та ключів, постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2014 року ВП №44918206 «Про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 0,75 грн.»;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2014 року ВП №44918142 «Про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 128,97 грн.»;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2014 року ВП №44920882 «Про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 10999,15 грн.»;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2014 року ВП №44920979 «Про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 680,00 грн.»;

- постанову про розшук майна боржника від 01 жовтня 2014 року ВП №44920882;

- постанову про розшук майна боржника від 01 жовтня 2014 року ВП №44918142;

- постанову про розшук майна боржника від 01 жовтня 2014 року ВП №44918206;

- постанову про розшук майна боржника від 01 жовтня 2014 року ВП №41624321.

Листом начальника Галицького ВДВС м. Львова ОСОБА_6 №1336 від 06.03.2017 року ОСОБА_3 повідомлено, що порушень, під час виконання рішень державним виконавцем, не виявлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що останньою не доведено завдання шкоди діями державного виконавця та не доведено розмір та наявність шкоди. Що ж до вимоги про відшкодування стягнутої з неї сум на підставі виконавчих листів, то суд першої інстанції у задоволенні такої відмовив з підстав відсутності будь яких доказів здійснення таких стягнень на підставі виконавчих листів по виконавчих провадженнях.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно з ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем), державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем) передбачено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Частинами 1 та 4 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст.137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Позивач просила суд відшкодувати завдані їй збитки внаслідок незаконних дій Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а саме повернути в натурі майно (передати речі такого ж роду і такої ж якості), яке перелічене в акті опису й арешту майна державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 від 01.07.2014 року (всього 40 позицій), а в разі неможливості передати речі в натурі майно, відшкодувати збитки в грошовій формі на суму 211 000 грн. 50 коп.

В суді першої інстанції жодних доказів в підтвердження розміру та наявності шкоди позивачем не надано.

Слід зазначити, що актом опису й арешту майна від 01.07.2014 року державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 Описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акту опису й арешту майна отримав майстер ЛКП "Княже Місто" ОСОБА_7, про що він в цьому ж акті розписався. Також останній був попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Матеріали справи не містять жодних доказів підтвердження того, що майно згідно акту опису й арешту майна перебуває у відповідача, а також, що позивач звертався до відповідальної особи якій було передано майно на зберігання про повернення такого майна.

Окрім цього, представлені докази в суді апеляційної інстанції не підтверджують, що списані кошти з рахунку позивача відбулися саме з підстав винесення постанов відповідачем які були скасовані ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2016 року у зв"язку з визнанням дій державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Враховуючи ту обставину, що позивачем не доведено факту завдання відповідачем шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши ОСОБА_3 в задоволенні її позову.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2