Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючий суддя Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Григоренко М.П.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Сарненської міської ради "Житлосервіс" та ОСОБА_4 із залученням третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування договору найму житла, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №3738 від 16.08.2016 року про найм житла у будинках державного і комунального житлового фонду укладеного між КП «Житлосервіс» та ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що зазначаючи в оскаржуваному рішенні про законність оскаржуваного договору найму № 3738 від 16.08.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що його укладено на підставі рішення виконкому Сарненської міської ради за № 466 від 25.12.2012 року про надання у безстрокове користування кімнат № 4 та № 5 в житловому приміщенні (квартирі) №2, якою на підставі договору найму весь час користується її сім"я. При цьому, на обґрунтування своїх доводів, суд послався на наявність угоди найму від 22.10.1998 року укладеної з ОСОБА_4 на підставі ордера № 1 серії ГУ від жовтня 1998 року. Однак, як вбачається з копії рішення Сарненського районного суду від 17.12.2010 року (справа № 2-718/2010), встановлено, що ОСОБА_4 добровільно виселилася із спірного приміщення гуртожитку в 2001 році, ордер на вселення в гуртожиток ОСОБА_4 не видавався.

Рішенням Сарненського районного суду від 29.05.2014 року (справа № 572/5626/13-ц), також було визнано недійсним договір найму житла за № 3720 від 27.12.2012 року, укладеного з ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Сарненської міської ради за № 466 від 25.12.2012 року. Цим же рішенням зазначено, що угода найму укладена 22.10.1998 року з ОСОБА_4 рахується розірваною з часу вибуття останньої та членів її сім"ї з гуртожитку у 2001 році, а договір найму № 3720 від 27.12.2012 року та договір № 3720 від 19.09.2013 року, про участь у витратах з утримання будинків і споруд, укладені з ОСОБА_4 є недійсними без розірвання чи визнання недійсною угоди укладеної з нею ОСОБА_3 20.02.2002 року. Ці рішення суду вступили в законну силу і є чинними, однак незважаючи на це КП "Житлосервіс" повторно, у порушення статей 58,61,63 ЖК УРСР, на тих же підставах, уклало з ОСОБА_4 договір № 3738 від 16.08.2016 року, чим порушено її права як наймача.

Зазначає про те, що рішення судових інстанцій, на які посилається суд, щодо відмови їй у скасуванні рішення виконкому від 25.12.2012 року № 466, обґрунтовувалися тим, що на час розгляду справи у порядку адміністративного судочинства залишився чинним укладений з ОСОБА_4 договір найму на спірне житло. Ця підстава відпала після вступлення у закону силу рішення яким було задоволено вимогу за її зустрічним позовом до ОСОБА_4 у справі № 572/5626/13-ц, про визнання недійсними договорів найму укладених з останньою. Як зазначено у рішенні Сарненського районного суду від 29.05.2014 року (справа № 572/5626/13-ц) про визнання недійсними угод найму укладених з ОСОБА_4, договір найму від 22.10.1998 року є розірваним з моменту вибуття ОСОБА_4 та членів її сім"ї з гуртожитку в 2001 році відповідно до положень ч.2 ст. 107 ЖК України, а тому не може визнаватись ще й недійсним. В той же час, договір найму № 3720 від 27.12.2012 року, договір № 3720 від 19.09.2013 року про участь у витратах з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які укладені без попереднього розірвання чи визнання недійсною угоди найму укладеної з нею 20.02.2002 року, визнані судом недійсними. Це рішення суду вступило в законну силу 24.09.2014 року, отже починаючи з цієї дати у КП "Житлосервіс" були відсутні будь-які правові підстави як для укладення так і для "переоформлення" договору найму з ОСОБА_4

Вказує на те, що пунктом 2 рішення Сарненської міської ради № 1471 від 17.12.2009 року цей гуртожиток, закріплено за КП "Житлосервіс" на праві повного господарського відання, отже прийняття виконкомом рішення від 25.12.2012 року за № 466 про визнання сім"ї ОСОБА_4 наймачами кімнат № 4,5 жилого приміщення № 2 у гуртожитку 2-а в м. Сарни є нічим іншим, як намагання в обхід закону позбавити сім"ю ОСОБА_3 права користування зазначеними кімнатами.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсним договір найму житла за № 3738 від 16.08.2016 року, укладений між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_4.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник КП "Житлосервіс" Сарненської міської ради Рівненської області в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив розгляд справи проводити за його відсутності, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_6 подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що житлові приміщення сім"ї ОСОБА_4 були надані раніше та було укладено договір найму цих житлових приміщень між сімєю ОСОБА_4 та підприємством «Будіндустрія», яке на сьогоднішній день ліквідоване. В даному випадку мало місце не укладання нового договору найму, а переоформлення раніше укладеного договору найму, в звязку зі зміною власника цих житлових приміщень і саме таким власником стала Сарненська міська рада, яка і зобовязала КП "Житлосервіс" переоформити договір найму з новим власником.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2002 року між СП "Сарненський комбінат "Будіндустрія" та ОСОБА_3 було укладено угоду майна житлового приміщення в сімейному гуртожитку, за умовами якої, ОСОБА_3 було надано в тимчасове користування на час роботи на підприємстві житлові кімнати 21а, 22а, 24а в гуртожитку комбінату на підставі ордера не житлове приміщення № 36 від 20.02.2002 року, в яких позивачка і була прописана (а.с.4,20)

Рішенням Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.05.2004 року №295 було надано дозвіл на переобладнання гуртожитку СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія»» по вул.. Бєлгородській, 2-а в м. Сарни під житловий будинок для малих сімей (а.с.5)

Згідно з рішення Сарненської міської ради від 17.01.2009 року № 1471 було прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Сарни гуртожиток по вул.. Бєлгородська, 2-А та закріплено за КП «Житлосервіс» на праві повного господарського відання (а.с.6-7).

Рішенням Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 17.08.2011 року № 340 було вирішено привести нумерацію житлових приміщень у гуртожитку по вул.. Белгородській, 2-А, м. Сарни у відповідність до технічного паспорту гуртожитку виготовленого станом на 26.02.2010 року (а.с.8).

Згідно технічного паспорта на гуртожиток по вул. Белгородській 2а в м. Сарни, приміщення, які займала ОСОБА_3 отримали нумерацію, як квартира №2.(а.с.9-11).

08.11.2011 року між КП «Житлосервіс» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого було забезпечення надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку (гуртожитку) №2а/2 (16-18).

Як вбачається з матеріалів справи житлові спори між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжуються вже кілька років і за цими спорами судами ухвалювались різні за змістом та висновками рішення, які набрали законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішеннями Сарненського районного суду від 17.12.2010 року (справа № 2-718/2010) та від 29.05.2014 року (справа № 572/5626/13-ц), які набрали законної сили, встановлено обставини, які мають значення для вирішення даного спору, зокрема, що ОСОБА_4 добровільно виселилася із спірного приміщення гуртожитку в 2001 році, ордер на вселення в гуртожиток ОСОБА_4 не видавався;

договір найму від 22.10.1998 року є розірваним з моменту вибуття ОСОБА_4 та членів її сім"ї з гуртожитку в 2001 році відповідно до положень ч.2 ст. 107 ЖК України;

договір найму № 3720 від 27.12.2012 року про надання у безстрокове користування кімнат №4 та № 5 в АДРЕСА_1 та договір № 3720 від 19.09.2013 року про участь у витратах з утримання будинків та прибудинкових територій, які укладені з ОСОБА_4 на підставі Рішення виконкому Сарненської міської ради № 466 від 25.12.2012 року, без попереднього розірвання чи визнання недійсною угоди найму укладеної з ОСОБА_3 20.02.2002 року є недійсними і у КП "Житлосервіс" були відсутні будь-які правові підстави як для укладення так і для їх "переоформлення" з ОСОБА_4. (а.с.12-15).

Отже, оскільки договір найму від 22.10.1998 року є розірваним з моменту вибуття ОСОБА_4 та членів її сім"ї з гуртожитку в 2001 році, то висновки місцевого суду, що житлові приміщення №4 та №5, в спірній квартирі, сім"ї ОСОБА_4 були надані раніше та було укладено договір найму цих житлових приміщень між сімєю ОСОБА_4 та підприємством «Будіндустрія», і в даному випадку має місце переоформлення раніше укладеного договору найму, є хибними.

Неможливо переукласти договір, який є розірваний з 2001 року в силу закону, а саме ч.2 ст.107 ЖК України, незалежно від предявлення позову про це. (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року за № 2).

Крім того, ЖК України не передбачено такого оформлення правовідносин сторін з приводу найму житлового приміщення, як переоформлення, а лиш укладення, зміна чи припинення договору найму.

Відповідно до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно зі ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Як встановлено зазначеними вище судовими рішеннями, сімї ОСОБА_4 ордер на спірне житло в 1998 році не видавався. Всупереч наведеним вище нормам ЖК України, не видавався він і після ухвалення виконкомом Сарненської міської ради 25.12.2012 року рішення № 466.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97, на яку посилається виконком Сарненської міської ради в рішенні № 466, до відання виконавчих органів належить: п. «а» п.п. 2, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; п. «б» п.п. 8) видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій;

Отже, як слідує з наведених норм, вирішуючи питання забезпечення багатодітної сімї ОСОБА_4 житлом, виконком мав враховувати вимоги житлового законодавства та надати вільне житло відповідно до норм житлової площі, а не дві кімнати площею 22,8 м.кв. на 11 осіб, й видати ордер на нього, а тоді зобовязувати КП «Житлосервіс» укласти з ОСОБА_4 договір найму житлової площі.

Крім того, слід зазначити, що за загальним правилом викладеним в ст. 58 Конституції України, закон не має зворотної сили.

На час укладення договору найму 20.02.2002 року між СП "Сарненський комбінат "Будіндустрія" та ОСОБА_3 Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ще не був прийнятий, а тому посилання в згаданому рішенні на ст.12 цього закону є безпідставним.

На час вибуття зі спірного житлового приміщення сімї ОСОБА_4 діяв ЦК УРСР, відповідно до ст.17 якого, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно

або переважно проживає.

Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п'ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Як вбачається з матеріалів справи сімя ОСОБА_4 у спірних кімнатах не проживає з 2001 року, а згідно довідки з Жовтневої сільради Ширяєвської району Одеської області, ця сімя проживає на їх території з вересня 2004 року (а.с.104).

Житловий спір за участі багатодітної сімї був на контролі у Уповноваженого представники Верховної Ради України з прав людини, який зробив висновок, що укладення договорів найму житла в кімнатах №4 та №5 призвело до житлового спору між родинами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який спричинено саме діями ради.

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №466 від 25.12.2012 року було визнано сім'ю ОСОБА_4 наймачами кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 (кв. №2 згідно технічного паспорту) у гуртожитку по вул.. Бєлгородській, 2-а міста Сарни, які на момент реєстрації у них сім'ї ОСОБА_4 нумерувалися як кімнати №21-а та 22-а та зобов'язано КП «Житлосервіс» переоформити з ОСОБА_4 договір найму кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 у гуртожитку по вул.. Бєлгородській, 2-а м. Сарни.

Як вбачається з оскарженого договору №3738 від 16.08.2016 року про найм житла у будинках державного і комунального житлового фонду укладеного між КП «Житлосервіс» та ОСОБА_4 та членами її сім'ї в кількості одинадцяти осіб, він укладений на підставі рішення виконавчого комітету №466 від 25.12.2012 року, відповідачу було надано у безстрокове користування кімнати №4 та №5 у будинку для малих сімей в м. Сарни по вул.. Белгородська, 2а/2 загальною площею 22,8 кв.м.(а.с.24).

Тобто він укладений на тих умовах та підставах, які вже рішенням Сарненського районного суду від 29 травня 2014 року визнавались незаконними.

На даний час кімнатами №4 та №5 користується ОСОБА_3 і вони не є вільними.

Договір найму від 20.02.2002 року на спірні кімнати №4 та №5 укладений з ОСОБА_3 не розірваний не визнаний судом недійсним, а тому згідно ч.4 ст. 9 ЖУ України, вона з членами сімї не може бути виселена із займаного жилого приміщення або обмежена у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, а тому рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради №419 від 20.11.2013 року в односторонньому порядку визнати ОСОБА_3 наймачем жилого приміщення №6 площею за внутрішнім обміром 14,9 кв.м. відповідно до Технічного паспорту № 3-139-1100 у будинку №2А по вул.. Белгородська м. Сарни (а.с.80) суперечить закону й не може бути взяте до уваги.

Отже, висновок місцевого суду, що договір найму житла №3738 від 16.08.2016 року укладений сторонами з додержанням всіх вимог закону на підставі рішення виконкому № 466 від 25.12.2012 року не відповідає обставинам справи та суперечить наведеним вище нормам закону.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

ОСОБА_3 понесені витрати зі сплати судового збору (а.с. 1,148).

Керуючись ст. ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 309 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до комунального підприємства Сарненської міської ради "Житлосервіс" та ОСОБА_4 із залученням третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування договору найму житла задовольнити.

Визнати недійсним договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 3738 від 16 серпня 2016 року, укладений між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_4 та членами її сім"ї, яким було передано у безстрокове користування житлові приміщення, а саме кімнати № 4 та №5 у будинку для малих сімей, за адресою : Рівненська область, м. Сарни, вул. Бєлгородська, 2-а/2.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлосервіс" та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати з оплати судового збору по 627,60 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_7