Єдиний унікальний номер: 728/2802/16-ц
Номер провадження 2/728/46/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Приліпка В.М.

при секретарі - Петренко О.Г.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката - Мироненка С.В.

представника відповідача адвоката - Ковалюха В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які проживали однією сім'єю але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду за позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які проживали однією сім'єю але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, вказуючи на те, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2006 року по червень 2015 року, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З 28.01.2009 року відповідач разом із дітьми від першого шлюбу була зареєстрована в домоволодінні позивача по АДРЕСА_1. В березні 2013 року за спільні кошти ними був придбаний автомобіль RENAULT LOGAN д/н НОМЕР_3 та зареєстровано на ім'я відповідача в Бахмацькому МРЕВ 24 березня 2013 року. На даний час виникло питання щодо поділу майна, проте добровільно розділити вищевказане майно відповідач не погоджується, тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля, стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування вартості 1/2 частини неподільного спільного сумісного майна жінки і чоловіка, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, грошові кошти в сумі 85 000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Мироненко С.В. позов підтримали та просили задовольнити. Виклали мотиви зазначені в позовній заяві. При цьому уточнили позовні вимоги і просять стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування вартості 1/2 частини неподільного спільного сумісного майна жінки і чоловіка, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі грошові кошти в сумі 78 297 грн. 99 коп. Також пояснили, що інші транспортні засоби, які зареєстровані за позивачем він придбав за власні кошти.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача адвокат Ковалюх В.М. в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити і пояснили, що дійсно відповідачка в період з 2009 року по 2015 рік разом з дітьми від першого шлюбу були зареєстровані у позивача в АДРЕСА_1, але постійно там не проживали, а періодично відповідачка проживала у своїх батьків у с. Курінь та вела з ними спільне господарство. Автомобіль, що просить поділити позивач, вона купила за власні кошти. Так в цей період вона працювала, у 2013 році продала свій власний автомобіль ВАЗ-210994, а також решту коштів на купівлю автомобіля їй надали її батьки з якими вона вела спільне господарство. Також просять врахувати те, що за час реєстрації відповідачки у позивача, останнім було придбано автомобіль та два автомобільні причепи, але він не вважає дані транспортні засоби спільною сумісною власністю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1, і дійсно з 2006 року по 2015 рік ОСОБА_4 разом з дітьми проживала з позивачем однією сім'єю в АДРЕСА_1. У 2013 році ОСОБА_4 особисто у неї позичала гроші на купівлю автомобіля у сумі однієї тисячі доларів, які їй потім повертала мати позивача.

Свідок ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що давно перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 Підтвердила, що з 2006 року по 2015 рік ОСОБА_1 із ОСОБА_4 проживали разом однією сім'єю в АДРЕСА_1. У 2013 році ОСОБА_1 позичав в неї грошові кошти в сумі однієї тисячі доларів на покупку автомобіля «Рено», які потім сам їй і віддавав.

Свідок ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що знаходиться в дружніх стосунках з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зазначив, що з 2008 року по 2015 рік останні проживали разом в АДРЕСА_1. У 2013 році ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 позичали у нього грошові кошти в сумі однієї тисячі доларів на покупку автомобіля «Рено», які пізніше повертали разом його дружині.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх з точки зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях визначено ч.4 ст.60 ЦПК України.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з сімейного права, пов'язані з визнанням майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини (1948 р.) проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Отже, при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-97цс11).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, так як даний факт має юридичне значення, від нього залежить виникнення майнових прав позивача.

Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, через формулювання її ознак.

Як встановлено в судовому засіданні, З 28.01.2009 року відповідач разом із дітьми від першого шлюбу зареєструвалися в домоволодінні позивача по АДРЕСА_1, що підтверджується копією домової книги ( а.с. 5-6).

Довідкою Бахмацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 підтверджується, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно навчаються у навчальному закладі. Згідно заяв при вступі до школи, діти були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.72, 73, 74).

Довідкою регіонального сервісного центру в Чернігівській області територіального сервісного центру за № 31/25/16-1434/2017 від 31.12.2016 року підтверджується, що автомобіль RENAULT LOGAN д/н НОМЕР_3, номер кузова - НОМЕР_4, 2010 р.в., який значиться по базі „НАІС" зареєстровано за ОСОБА_4, жителькою АДРЕСА_1 ( а.с. 23, 24).

Довідкою виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області за № 03-07/6 від 11.01.2017 року підтверджується, що громадянка ОСОБА_4 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_2 ( а.с.26).

Згідно висновку спеціаліста № 45, науково-дослідного експертно - криміналістичного центру при УМВС України в Чернігівській області від 14.03.2013 року за заявою ОСОБА_4 щодо визначення ринкової вартості встановлено, що вартість колісного транспортного засобу ВАЗ - 210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату оцінки 14.03.2013 року становив 33535 грн. 73 коп. ( а.с. 42-43).

Актом фактичного проживання ОСОБА_4 та засвідченого підписами сусідів від 27.01.2017 року підтверджується, що в господарстві за адресою АДРЕСА_2 на даний момент зареєстровані та проживають ОСОБА_10, ОСОБА_11, їх донька ОСОБА_4 та внучки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Також, згідно даних, в період з 2009 року по 2015 рік ОСОБА_4 періодично проживала у своїх батьків ( а.с.48).

Довідкою регіонального сервісного центру в Чернігівській області територіального сервісного центру за № 31/25/16-75 /2017 від 08.02.2017 року підтверджується, що за громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 жителем АДРЕСА_1. по базі „НАІС" значаться транспортні засоби, такі як: ИЖ ЮПИТЕР 3К, 1972 року, автомобільний причеп синій, № дв.НОМЕР_5, № куз. НОМЕР_6; ПВА 1,2009 року, синій, № шас.НОМЕР_7; автомобільний причеп ПА 004, 2012 року зелений, № шас. НОМЕР_8 ; автомобіль ВАЗ 21099 - 2005 року випуску; автомобіль ВАЗ 2107 1992 р.в.( а.с.63, 64).

Оцінюючи представлені сторонами докази, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів того, що сторони в період з березня 2006 року по червень 2015 року проживали однією сім'єю. При цьому позивач у своїх позовних вимогах і не ставить вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Суд критично відноситься до показань вищезазначених свідків в судовому засіданні, як докази в підтвердження позивачем позовних вимог та в запереченні позову відповідачем, визнає їх неналежними, оскільки надана ними інформація щодо предмету позову не конкретна, носить загальний характер та нічим не підтверджена.

Також суд не приймає тверджень позивача ОСОБА_1 про їх проживання з відповідачкою та наявність реєстрації в одному будинку, як безспірний доказ проживання однією сім`єю, оскільки сам по собі цей доказ не може підтверджувати позовні вимоги.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть вважатися обґрунтованими.

При цьому суд зазначає, що недоведеність факту проживання однією сім`єю свідчить про безпідставність вимог позивача щодо визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя майна набутого в період з березня 2006 року по червень 2015 року.

Оскільки в задоволенні позову позивачу відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки 3200 ( три тисячі двісті гривень ) в рахунок компенсації витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 3, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 60,61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які проживали однією сім'єю але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі - відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3200 (три тисячі двісті гривень) в рахунок компенсації витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Приліпко