Справа № 336/4648/2017
Пр. № 2/336/123/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Щасливої О.В.

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

22 листопада 2016 року предявив зазначені позовні вимоги до ОСОБА_2, уточнивши їх протягом судового розгляду (а. с. 95-97).

В уточненому позові (а. с. 161-165) зазначив, що є рідним братом ОСОБА_3, чия смерть сталася 5 лютого 2016 року. Позивач і померлий походили від однієї жінки та мали різних батьків, тому їх по батькові різняться. Звернувшись у встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець другої черги за законом, отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що вмотивована ненаданням документів, які підтверджують спорідненість позивача та спадкодавця. Вказані обставини зумовили його звернення до суду. У звязку з викладеним просить встановити, що він та ОСОБА_3, смерть якого сталася 5 лютого 2016 року, є рідними братами, визнати за ним право власності на належні спадкодавцеві квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) в м. Запоріжжі, а також банківські вклади, розміщені на рахунках померлого у фінансових установах.

В судовому засіданні представник позивача просить про задоволення позову.

Представник відповідача позов не визнала.

В обґрунтування заперечень зазначила, що її довірителька проживала разом з померлим однією сімєю як чоловік та жінка без укладення шлюбу з 15 жовтня 2010 року по день смерті спадкодавця. Зазначений факт встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили. ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги за законом також звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Протягом спільного проживання з ОСОБА_2 ОСОБА_3 не лише не повідомляв про наявність у нього родичів, а навпаки, стверджував, що він їх не має.

Через недоведеність права на отримання спадщини, що зумовлене спорідненістю зі спадкодавцем, просить про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 5 лютого 2016 року сталася смерть ОСОБА_3 (а. с. 58).

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При спадкуванні за законом спадкоємцями другої черги є, зокрема, рідні брати та сестри спадкодавця, як випливає зі ст. 1262 ЦК України.

До спадкоємців четвертої черги за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Факт постійного проживання відповідача із спадкодавцем однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу в період з 15 жовтня 2010 року по 5 лютого 2016 року встановлений рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.05.2017 року, яке набрало законної сили (а. с. 67).

З встановленням зазначеного факту у відповідача виникло право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 як у спадкоємця четвертої черги за законом в силу ст. 1264 ЦК України.

Відповідач здійснила це право, звернувшись до нотаріальної контори протягом встановленого законом для прийняття спадщину строку, а саме: 22 лютого 2016 року (а. с. 55, зворотний бік) з відповідною заявою.

Таку ж заяву було подано позивачем 12 липня 2016 року (а. с. 56).

За розясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Вирішуючи вимоги позову, суд виходить з того, що право на спадкування позивача залежить від встановлення факту спорідненості певного ступеня з ОСОБА_3, а встановлення цього факту виключає можливість реалізації права на спадкування за законом відповідачем.

Дійшовши висновку про обґрунтованість заяви, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, доведені ним наданими фактичними даними, до яких, зокрема, відносяться показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що доводилась померлому ОСОБА_3 двоюрідною сестрою, а, крім того, перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Позивач, який є рідним братом ОСОБА_3 по матері, також є її двоюрідним братом. Спорідненість свідка з позивачем та його померлим братом ґрунтується на спорідненості їхніх матерів, які доводилися одна одній рідними сестрами. Мати свідка ОСОБА_9 Рагмія Гімадієвна, мати братів ОСОБА_3 і ОСОБА_6 ОСОБА_9 Гімадієвна. Свідок і її двоюрідні брати народилися в селі Великі Тархани Тетюшського району Республіки Татарстан, звідки згодом разом зі своїми матерями переїхали до м. Баку. Після служби в лавах Збройних Сил ОСОБА_3 приїхав на постійне місце проживання в м. Запоріжжя, де отримав право на вселення до квартири в одному з будинків по вул. 40 років Радянської України, куди він вселився зі своєю матірю ОСОБА_10 Гімадієвною. Позивач також проживав в м. Запоріжжі, куди приїхав на запрошення брата, у якого в квартирі жив певний час.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є донькою позивача та рідною племінницею ОСОБА_3 Пояснила, що під час проживання батька з сімєю в м. Запоріжжі дядя часто відвідував їх. Після переїзду батька до м. Москви, де він створив нову сімю, свідок почала ріже бачитися з дядьком, спілкування з яким припинила в останні роки його життя. Проте брати постійно підтримували стосунки між собою шляхом листування, здійснення телефонних дзвінків.

Показання вказаних свідків, які є джерелом доказів у відповідності до положень цивільного процесуального законодавства, містять детальну інформацію про події в житті родичів, етапи їхньої життєдіяльності, виказують обізнаність осіб, які брали безпосередню участь в подіях, що описують, у звязку з чим суд оцінює відомості, що містяться в цих свідченнях, як обєктивні, а самі показання належними та допустимими доказами.

Інформація, що міститься в показаннях свідків, обєктивно підтверджується наданими свідками, а також позивачем письмовими та речовими доказами.

Про походження позивача і спадкодавця від однієї особи і їхню спорідненість свідчать документи, що містять записи актів цивільного стану, зокрема: свідоцтво про народження позивача, з якого випливає, що він є сином ОСОБА_10 (а. с. 105, 112,); довідка управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про те, що в заяві про видачу паспорта громадянина україни муртазіна Р.Г. в графі 5 як батьки зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а. с. 89)

До доказів на користь позовних вимог про встановлення факту, який має юридичне значення, відносяться: копія ордеру на вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_2, де серед членів його сімї, що вселяються разом з ним, зазначена мати ОСОБА_10 (в дівочості ОСОБА_12) А.Г.; паспорти громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з яких випливає, що кожен з них є уродженцем одного й того самого населеного пункту села Великі Тархани Тетюшського району Республіки Татарстан (а. с. 113, 147); листи, адресовані ОСОБА_3 позивачу, які містять інформацію про родинні стосунки кореспондентів (а. с. 119-124); фотографії з зображеннями позивача в товаристві померлого ОСОБА_3 в різні періоди життя (а. с. 115-118).

На висновок суду про доведеність факту, який має значення, і можливість використання наданих позивачем фактичних даних на користь позовних вимог не впливає зауваження представника відповідача про відмінність написання імені матері позивача і спадкодавця в різних документах і джерелах інформації (ОСОБА_10 в свідоцтві про народження позивача порівняно з ОСОБА_12 в заяві на видачу паспорта громадянина України, подану ОСОБА_3Г.), оскільки: по-перше, написання особою імені близької її людини не можна ототожнювати з написанням цього імені в офіційному документі; по-друге, навіть, якщо припустити, що такі посилання на імя мали б однакову силу, ця розбіжність не здатна спростувати сукупність інших фактичних даних, посилання на які і оцінку яких зробив суд.

Не спростовують висновки суду і показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки ці свідки лише підтвердили факт спільного проживання спадкодавця і ОСОБА_2, який, як зазначено, вже встановлений рішенням суду і, а його доведення є неналежним до цього судового розгляду.

За розясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наявність згаданої судом постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а. с. 25) є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Склад спадщини згідно із ст. 1218 ЦК України утворюють всі належні спадкодавцеві на момент смерті права та обовязки, що не припинилися внаслідок його смерті.

Належність спадкодавцю майна, на отримання якого в порядку спадкування претендує позивач, підтверджують матеріали наданої суду спадкової справи (а. с. 55-87), тому суд знаходить за необхідне задовольнити вимоги позову про визнання права власності на це майно.

Керуючись ст. ст. 15,16, 1218, 1262, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводився рідним братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, чия смерть сталася 5 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 4836 грн. 18 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 5340 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 20797 грн. 84 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 7707 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 4119 грн. 55 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 91551/2724 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 1689 грн. 23 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 91551/450 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0335 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 3912 грн. 55 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 91551/511 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0327 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 4732 грн. 95 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 9801 в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 90000 грн. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 9803 в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 3343 грн. 50 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 8305 в публічному акціонерному товаристві «Банк «Форвард», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 100000 грн. 00 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 2531 в публічному акціонерному товаристві «Банк «Форвард», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 100000 грн. 00 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 5501 в публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 3705 грн. 08 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 5501 в публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад у сумі 90109 грн. 59 коп. на імя ОСОБА_3, який зберігається на рахунку № 4605 в публічному акціонерному товаристві КБ «Приватбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива