Справа № 212/3439/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Борис О.Н., за участі: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 08 серпня 2015 року, мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_4 народжену 05 березня 2016 року. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримує з грудня 2016 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, тому просить суд, стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою трирічного віку.

У судове засідання позивач правила заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення.

Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, про що постановити ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено та підтверджено, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 08 серпня 2015 року, про що Жовтневим відділом ДРАЦС РС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 561 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Судом встановлено, сторони у грудня 2016 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина знаходиться на утриманні у позивача та проживає разом з нею. Позивачка не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому коштів на її утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача.

Відповідач працює на ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1 Ріг», отримує постійний, стабільний дохід, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі. На спростування вказаного відповідачем доказів не надано.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ч. 3 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 367, 224-225 ЦПК України, ст. ст. 80, 84 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, народженого 30 грудня 1988 року у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, аліменти в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 12 червня 2017 року, на утримання дружини ОСОБА_2 на її користь до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 05 березня 2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис