Головуючий суду 1 інстанції - : ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 428/6363/16-ц
Провадження № 22ц/782/448/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Стахової Н.В.

за участю секретаря : Попової Т.А.

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в :

03 червня 2016 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради (далі відповідач-1), Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» (далі відповідач-2) з позовом в уточнених вимогах якого від 25 травня 2017 року просив суд у солідарному порядку стягнути з відповідачів невиплачену заробітну плату в сумі 15.106,77 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 28 вересня 2007 року до 27 березня 2014 року за трудовим договором він працював у Комунальній установі (КУ) «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» на посаді електромонтера з обслуговування електрообладнання 5-го розряду. З 2008 року в установі роботодавця відбулася оптимізація виробничого процесу без зміни оплати праці. ОСОБА_4 декілька раз за ініціативою роботодавця переводили з однієї служби на іншу в одній установі. Позивач стверджував, що з 04 лютого 2008 року відповідач-1 в односторонньому порядку без повідомлення змінив суттєві умови трудового договору в обсязі суми заробітної плати та почав сплачувати заробітну плату без урахування наявної у ОСОБА_4 професійної кваліфікації 5-го розряду. Крім того позивачу була знята надбавка за інтенсивність і напруженість в роботі у розмірі 50%. Оскільки ОСОБА_4 не повідомлявся про зміну розміру зарплати чи розряду, він вважав свої трудові права порушеними та просив задовольнити уточнені вимоги свого позову.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив: рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не дослідив два доказа. Перший - довідку про заробітну плату електромонтера комунальної станови «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» від 14 лютого 2017 року № 312. При повному дослідженні зазначений доказ показує, що премія, на яку суд вірно вказує у рішенні, виплачувалася не кожний місяць. Тому, розглядати її як обовязкову виплату диференціації заробітної плати, згідно вказаних у рішенні постанов Кабінету міністрів України. Таким чином, суд не розглянув цього доказу, прийняв рішення, що саме заохочувальні несистематичні виплати стали оплатою виплат диференціації заробітної плати.

Також судом першої інстанції не повністю розглянутий акт звірення, який складений у травні 2017 року. Якщо, цей акт був би повністю розглянутий, суд би чітко визначив, що інформація у частині розміру посадового окладу відрізняється від розміру, який визначений після перемноження окладу 1-го розряду на коефіцієнт 1,36. Це означає, що і сьогодні не відомо який же оклад повинен бути у позивача, виходячи з якого нараховується додаткова заробітна плата та заохочувальні виплати. Робоча інструкція електромонтера 4-го кваліфікаційного розряду, яка вказана у рішенні, не розглядалася у суді взагалі. Крім того у рішенні суду кінцево не визначено, хто є роботодавцем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволені позову, місцевий суд виходив з того, що суть заявлених ОСОБА_4 вимог зводилася до доказування обставин помилкового не врахування позивачу під час виплати заробітної плати надбавки за 5-й тарифний розряд.

Застосувавши до правовідносин сторін приписи статтей 94, 96, 98 Кодексу законів про працю (КЗпП) України, статей 8, частини 3 статті 21 Закону України «Про оплату праці», Постанов Кабінету міністрів України (КМУ) № 74 від 22 лютого 2008 року, № 1298 від 20 серпня 2002 року, № 518 від 30 червня 2010 року, Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України № 308/519 від 05 жовтня 2005 року, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку місцевого суду з огляду на таке.

У справи встановлено, що 28 вересня 2007 року ОСОБА_4 був прийнятий електромонтером 5-го розряду дільниці з обслуговування котельні, комунікацій тепло-енерго та водопостачання Багатопрофільної лікарні міста Сєвєродонецька. 04 лютого 2008 року позивача переведено електромонтером енергослужби, а з 01 червня 2010 року - електромонтером з обслуговування та ремонту електрообладнання електротехнічної дільниці технічної служби лікарні. Рішенням Сєвєродонецької міської ради № 849 від 12 червня 2011 року Комунальну установу (КУ) «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» визнано правонаступником структурного підрозділу - Управління охорони здоров'я Багатопрофільна лікарня міста Сєвєродонецька. 27 березня 2014 року ОСОБА_4 був звільнений з КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» за пунктом 2 частини 40 КЗпП України (т. 1 а. с. 7-9).

Заявою від 04 лютого 2008 року ОСОБА_4 просив перевести його на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання багатопрофільної лікарні енергослужби з 04.02.2008 року ( т. 1 а. с. 172).

Заявою від 01 червня 2010 року позивач просив перевести його на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання електротехнічної дільниці технічної служби з 01 червня 2010 року (т.1 а. с. 170).

За підписом головного лікарі та головного бухгалтера 14 лютого 2017 року було видано Довідку № 312 про заробітну плату електромонтера комунальної станови «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_4 за період вересень 2007 року - квітень 2014 року (т.1 а. с. 54-57).

Актом звірки нарахованої та виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2013 року, який був погоджений сторонами, встановлено, що сума виплаченої заробітної плати позивачу у вищевказаний період відповідає нарахованій сумі заробітної плати. Вказаний акт містить інформацію про врахування виплат позивачу за відповідний тарифний розряд, за перебування на лікарняному, у відпустках, тощо. (т.1 а. с. 195-197).

Суд апеляційної інстанції вважає, що Сєвєродонецький міський суд у повному обсязі встановив та з'ясував обставини, що мають значення для справи. Висновки суду першої інстанції стосовно необґрунтованості заявленого позову, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Наданими сторонами та дослідженими місцевим судом доказами обставини неврахування надбавки за 5-й тарифний розряд під час виплати позивачу заробітної плати у період з вересня 2007 року до квітня 2014 року, не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги про не дослідження двох письмових доказів (Довідки № 312 та Акту звірення) правильність висновку суду про відмову у задоволені позову не спростовують, а спрямовані на переоцінку зазначених доказів, яким місцевий суд дав належну правову оцінку.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Солідарна відповідальність є одним із видів цивільно-правової відповідальності, яка дозволяє кредитору притягнути до відповідальності будь-кого з боржників у повному обсязі або частково, дає можливість звернутися з вимогою про стягнення до будь-кого з боржників, у кого є достатньо майна для задоволення вимог.

Відповідно до статті 216 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відповідачі - Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради та Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» не можуть нести солідарну відповідальність з невиплати позивачу заробітної плати.

Однак, висновок місцевого суду про те, що позивач обрав спосіб захисту, який не відповідає вимогам закону, є неправильним з огляду на вищенаведені визначення понять «спосіб захисту цивільних прав», «солідарна відповідальність» та положень статті 216 ЦПК України.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Помилкове посилання на неправильність обраного позивачем способу захисту порушеного права, не призвело до неправильного вирішення судом справи по суті. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 315, 319, 325 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: