головуючий в I інстанції Демидова В.К.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
Категорія 27 __________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Біляєвої О.М.

при секретарі судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій подана апеляційна скарга Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» /надалі Банк/ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2005 року в розмірі 3076,93 долари США що складає 76146,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки будинок 43 по вулиці Бородіно в м.Краматорську Донецької області шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки, з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем із встановленням початкової ціни продажу на рівні зазначеному в Договорі іпотеки що складає 76146,00грн., з можливістю здійснення Банком всіх передбачених правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також позивач заявив вимогу про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають в спірному будинку.

В подальшому позивач уточняв позовні вимоги та в уточненому позові від 21 квітня 2017 року Банк підтримав вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки та заявив вимогу також до відповідача ОСОБА_2 зазначаючи про виселення з предмету іпотеки будинку 43 по вулиці Бородіно в м. Краматорську Донецької області ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та проживають в зазначеному будинку.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року в позові Банку відмовлено. Зокрема суд вважав що позивачем не підтверджено розміру вимог та його складових які підлягали би сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

В апеляційній скарзі Банк просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі зазначаючи про необґрунтованість рішення суду, який за встановлених обставин щодо порушення позичальником умов кредитного договору безпідставно вважав недоведеними обставини щодо наявності заборгованості саме в розмірі 3067,93 доларів США в рахунок погашення якої Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка також представляла інтереси ОСОБА_1, пояснення її представника ОСОБА_4, за відсутності Банку та органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради представники яких просили здійснити судовий розгляд без їх участі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити за таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 14 липня 2005 року уклав з Банком договір кредиту за яким одержав 17908,00 доларів США, з яких 14800,00 доларів США на придбання житлового будинку з надвірними будівлями 43 по вулиці Бородіно в м. Краматорськ, який зобовязався погасити із сплатою процентів в строк та на умовах визначених сторонами в договорі до 13 липня 2020 року.

Зобовязання за кредитним договором від 14 липня 2005 року, були забезпечені договором іпотеки від 14 липня 2005 року /надалі Договір іпотеки/ за яким позичальник надав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями 43 по вулиці Бородіно в м.Краматорськ з визначеною вартістю на час укладення договору 76 000,00грн. (14800,00 доларів США).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року в іншій справі за позовом Банку з ОСОБА_1 вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2005 року, яка визначена судом станом на 01 вересня 2014 року в розмірі 10811,29 доларів США (141736,01 грн.) з яких 9652,19 доларів США заборгованість за кредитом, 914,61 долар США проценти за користування кредитом, 156,05 доларів США заборгованість за користування кредитом та 88,44 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Отже суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи про те, що боржник не виконав зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку він не сплачує, що є підставою для задоволення вимог банку та погашення цього боргу за рахунок предмета іпотеки, оскільки переданий в іпотеку будинок було придбано за рахунок отриманого ОСОБА_1 кредиту.

Однак звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено за дотримання спеціального порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деяких правил для здійснення реалізації предмета за рішенням суду.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з'ясував що позивач не обґрунтував розміру заборгованості в рахунок погашення якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Повторно звертаючись до суду з позовними вимогами, Банк обрав судовий спосіб захисту порушених прав кредитора щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, та просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

За змістом частини першої статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам статей 38, 39 цього Закону та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України.

Суд першої інстанції, врахував вимоги частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" та виходив з того, що позивач не зазначив загальний розмір заборгованості, не зазначив усіх складових цієї заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Так судом зясовано що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року визначено розмір заборгованості яка утворилася станом на 01 вересня 2014 року, також підтверджено що згідно акту опису та арешту майна від 02 липня 2007 року арештовано майна на 32400,00 грн., також в апеляційному суді відповідачами надані банківські квитанції із яких вбачається що відбувалось часткове погашення стягнутих судом сум в ході виконання рішення.

Разом з тим, Банком не наведено обставин які би вказували що після ухвалення рішення суду не відбулось його фактичного виконання, також не підтверджено що розмір заборгованості склав суму 3076,93 долари США.

В судове засідання апеляційного суду представник Банку не зявився, доказів в підтвердження сум заборгованості не надав, у відповідності до ст. 10 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, однак Банк фактичо обмежився тим, що визначений в позові розмір заборгованості 3067,93 долари США (що становить 76146,00грн.) співмірний із вартістю предмету іпотеки.

При цьому не довів що зазначена в позові сума заборгованості дійсно утворилася після постановлення рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року. Також не підтверджено що це частина боргу яка не сплачено в ході виконання рішення суду.

У той же час, позов Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки містить обґрунтування про наявність заборгованості станом на 01 липня 2016 року заборгованості за кредитом в розмірі 9630,80 доларів США, заборгованості за процентами 3465,02 долари США 742,13 доларів США заборгованості з комісії та 2614,81 долар США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Також позивач не вказав початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

В позові Банку йдеться про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором на житловий будинок з надвірними будівлями 43 по вулиці Бородіно в м. Краматорськ та зазначена початкова ціна будинку яка була визначена в Договорі іпотеки на момент його укладення в розмірі 76146,00грн., що складав 14800,00 доларів США, та позивачем зазначено що на час розгляду справи в перерахунку на долари США вартість предмету іпотеки становить 3067,93 долари США.

При цьому станом на 15 липня 2015 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2015 року встановлена обставина що вартість предмету іпотеки становила 394694,00грн.

Позовна заява з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати за змістом як вимогам ст. 119 ЦПК, так і має містити дані необхідні для розгляду даного спору, які викладені у ст. 39 Закону України "Про іпотеку", оскільки з урахуванням принципу диспозитивності суди самостійно не можуть визначати вартість предмета іпотеки, спосіб його реалізації та інші дані, викладені у ст. 39 Закону України "Про іпотеку", які мають обов'язково бути вказані при постановленні рішення.

Оскільки в позовній заяві Банк не врахував вимоги ст. 39 Закону України "Про іпотеку" не зазначив загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки і початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд позбавлений можливості самостійно вирішувати такі питання, з огляду на що, в задоволенні позову в частині вимог про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями 43 по вулиці Бородіно в м. Краматорськ слід відмовити.

З урахуванням наведеного, також відсутні підстави для виселення з предмету іпотеки будинку 43 по вулиці Бородіно в м. Краматорськ Донецької області ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та проживають в зазначеному будинку, оскільки згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" задоволення таких вимог можливе одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону, повно та всесторонньо зясував обставин що мають значення для справи, що свідчить про законність та обґрунтованість рішення.

Оскільки рішення суду відповідає вимогам про обґрунтованість та законність рішення суду, воно підлягає залишенню без змін.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: