АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9404/2017 Головуючий у 1 інстанції - Катющенко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Задерей І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у справі за заявою Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в особі Дніпровського районного відділу, заявник: ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року заявник - Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просило скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року по справі № 755/29720/14-ц за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014року були задоволені вимоги ОСОБА_2 за його заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, а саме встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 23 січня 2015 року. Після прийняття вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, Головному управлінню Державної міграційної служби України в місті Києві стали відомі обставини, які є істотними для справи, але не були і не могли бути відомі під час розгляду справи.

21 жовтня 2016 року ГУДМС України в місті Києві отримало від Департаменту захисту національної безпеки державності Служби безпеки України інформацію щодо фальсифікації судових доказів з метою отримання підстав для легалізації в Україні громадянами Вірменії, в тому числі громадянином Вірменії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, свого перебування. Відповідно до запиту Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної безпеки державності Служби безпеки України від 24 травня 2016 року №5/2/1-8662 від Відокремленого підрозділу готель «Оберіг» ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» (власник зазначеного будинку) отримано відповідь від 25 травня 2016 року №107, що вказані особи (в т.ч. заявник - ОСОБА_2.) в період з 1989 по 2004 рік не були зареєстровані (прописані) за вказаною адресою. Крім того, в матеріалах судових справ зазначено, що доказом факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року є факт навчання на той час в загальноосвітній школі №141 міста Києва. Разом з цим, відповідно до запиту Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 19 травня 2016 року №5/2/1-8396 від Комунального навчального закладу «Навчально-виховного комплексу №141 «Освітні ресурси та технологічний тренінг» міста Києва (теперішня назва загальноосвітньої школи №141 міста Києва) отримано відповідь №324 від 20 травня 2016 року, що вказані особи у зазначеному навчальному закладі навчалися тільки з вересня 1995 року. Таким чином, матеріали зазначених перевірок СБ України спростовують факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року. Вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначені обставини ГУДМС України в місті Києві не були і не могли бути відомі, оскільки лист Служби безпеки України надійшов до Головного управління лише 21 жовтня 2016 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року заяву Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в особі Дніпровського районного відділу, заявник: ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про перегляд судового рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України - задоволено. Скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

Не погоджуючись з рішенням суду, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Вказував, що надані заявником - Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві в особі Дніпровського районного відділу документи не є ново виявленими обставинами, які не були і не могли бути відомі суду під час ухвалення рішення, оскільки суд мав можливість перевірити ці обставини під час розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав свої вимоги і просив їх задовольнити.

Представник заявника Дніпровського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що лист СБУ та надані інші докази, на які послався заявник, є ново виявленими обставинами, які існували на час розгляду справи і не були відомі заінтересованій особі на момент розгляду справи і такі обставини є істотними для розгляду справи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконно або необгрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочин внаслідок якого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснено судам у п.З постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30.03.2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них на час розгляду справ, а й те, що не могло бути відомо.

Звернувшись до суду першої інстанції із відповідною заявою, заявник послався на лист СБУ, відповідно до якого останніми було встановлено, що ОСОБА_2 в період з 1989 по 2001 рік не був зареєстрований в м.Києві та не навчався в школі 141 міста Києва.

Проте, колегія суддів вважає, що лист Служби безпеки України не може бути визнаний нововиявленою обставиною, оскільки вказані в ньому обставини могли бути встановлені під час розгляду справи за ініціативи заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області знала про розгляд справи, проте нею не заявлялися жодні клопотання про витребування та встановлення відповідної інформації.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року також не оскаржувалося ними в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК У країни, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у заінтересованих осіб була можливість встановити певні обставини під час розгляду зазначеного справи, проте цього зроблено не було.

Недоліки розгляду справи, зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Більш того, дана обставина не може бути визнана судом нововиявленою обставиною, оскільки нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи.

Проте інформація, яка міститься в листі СБУ, вказує на те, що заявник не жив за певною адресою та не навчався у школі за № 141 в 1991 році, однак, ця інформація, на думку колегії суддів, не спростовує того факту, що заявник міг мешкати в Україні за іншою адресою, а в школі він навчався із 1995 року, оскільки в 1991 році йому було лише три роки від народження, а тому за віком він не міг відвідувати школу взагалі.

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги усіх необхідних умов нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України та помилково переглянув рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року за ново виявленими обставинами.

Враховуючи викладене, не переглядаючи заявлене питання по суті, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року та залишити заяву Головного управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві про перегляд рішення, у зв'язку із нововиявленими обставинами, без задоволення.

Апеляційну скаргу заявника колегія суддів задовольняє частково, так як підстав для закриття провадження по справі не вбачає.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року скасувати.

Заяву Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Дніпровського районного відділу міграційної служби про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: