Провадження№2-о/235/645/17
Справа №235/4737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Красноармійське об»єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на день його смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на день його смерті. В обґрунтування своєї заяви вказала, що вона є донькою ОСОБА_2, яка померла 27 червня 2015 року за місцем постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, де також і вона зареєстрована та проживала разом із матір»ю. Вона здійснила поховання матері на цвинтарі в м.Донецьк. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді коштів її пенсійного рахунку, що залишилися недотриманими, в зв»язку зі смертю, та виплачуються членам його сім»ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Для цього їй потрібно встановити факт проживання однією сім»єю. Вона проживала разом з матір»ю однією сім»єю за адресою: м.Донецьк, вул. Ракетчиків,10/2, що підтверджено відповідними документами, копіями паспортів, довідкою з місця мешкання. Інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщини до нотаріуса вона не зверталася, вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як проживала з нею постійно. Свідоцтво про смерть матері вона отримала за рішенням суду від 22.06.2017 року. Просить встановити факт спільного проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по день смерті останньої -27.06.2015 року.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви, наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Красноармійського УПФУ не з»явився, надав пояснення, в якому зазначає, що відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою, у зв»язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім»ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, надається свідоцтво про право на спадщину. Представник УПФУ також надав заяву, в якій просить розглядати справу без представника УПФУ (а.с. 17-18).

Суд, вислухавши пояснення заявника, з»ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_3, та свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 ( а.с. 6-7).

Згідно копії паспорту на ім»я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.5).

Згідно копії паспорту на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.9).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №60 від 27.06.2015 року, виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Донецька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, померла вдома 27.06.2015 року, місце смерті Будьонівський район м.Донецьк. (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть І-НО №992881 від 22.06.2017 року, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.Курілове Ромоданівського району республіки Мордовія Російської Федерації, померла 27.06.2015 року, місце смерті м.Донецьк (а.с.8).

Згідно довідки від 28.08.2017 року, виданої абонентською службою дільниці №2 Управляючої компанії Будьоннівського району міста Донецька Корчинська ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.08.1960 року по день смерті 27.06.2015 року. Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_1, 1962 року народження- дочка; ОСОБА_4, 1956 року народження- зять; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5,- онука. (а.с.11).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 постійно, по день смерті ОСОБА_2 тобто по 27.06.2015 року, проживала однією сім»єю з останньою за адресою: м.Донецьк, вул.Ракетчиків,10/2, що підтверджується копіями паспортів, лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою з місця мешкання.

Мета звернення заявниці до суду з вказаною заявою- прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Що стосується належності доказів, зокрема, довідки з місця проживання, виданих установами, розташованими на тимчасово окупованій території, то суд , в даному випадку вважає вказані довідки належними доказами, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 на час смерті її матері ОСОБА_2 проживала разом з нею день смерті останньої -27.06.2015 року за адресою: м. Донецьк, вул вул.Ракетчиків,10/2, на час відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для заявниці юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадку.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,208-209,212-218,256 ЦПК України,-

В И Р І ШИ В :

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ОСОБА_2, померлою 27.06.2015 року на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 за адресою: м. Донецьк, вул. Ракетчиків, 10/2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: