Справа № 128/1926/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.,

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Бородянської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Бородянської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач проживала однією сім'єю з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відповідача та позивача народився син ОСОБА_3 В грудні 2012 року відповідачка залишила дитину з батьком та виїхала в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області. З того часу відповідач не проживає разом з дитиною, не бере участі в духовному та фізичному вихованні дитини, коштів на утримання дитини також не надає, внаслідок чого дитина не знає своєї матері. Відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, слухання справи просить провести у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явилася, надала суду нотаріально посвідчену заяву, якою не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також справу просить слухати за її відсутності (а.с.5).

Третя особа представник Бородянської РДА Київської області, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Підтримують раніш наданий висновок, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дитина ОСОБА_3, батьками якої є згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_2, копія свідоцтва серії НОМЕР_1 від 06.02.2014 року виданого повторно (а.с.4).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 не заперечує, щодо позбавлення відносно неї батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 14.11.2016 року, були обстежені побутові умови за адресою: АДРЕСА_1, за яким встановлено, що за даною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також не зареєстрований але проживає ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області № 57 від 27.03.2017 року вирішено, вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Листом Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області від 27.03.2017 року підтверджується факт невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Відповідно до характеристики виданою Дружнянською сільською радою Бородянського району Київської області на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, даний гр. характеризується позитивно, скарг та нарікань на його поведінку від жителів села не надходило (а.с.9).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України.

Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною.

Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо виявила бажання відмовитися від дитини ОСОБА_3, не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дитини, піклуванні про стан його здоров'я та моральний дух.

14 вересня 2006 р. Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010р. за якою держава зобов'язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя.

За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов'язок забезпечити захист інтересів дітей.

Відповідно до висновку, виданого Бородянською районною державною адміністрацією Київської області за № 120 від 04.05.2017 року зазначено, що «є всі підстави для позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2., відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як вона не виконує свої батьківські обов'язків, передбачені ст.150-155,180 Сімейного Кодексу України».

При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. за положеннями якої, держава зобов'язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини.

Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеним ту обставину, що мати -відповідач по справі, свідомо відмовилася від дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує їх матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям дітей, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, тобто по 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164-166 СК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 214, 215, 223, 224 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна