Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1715/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.10.2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Розсохуватська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною племінницею ОСОБА_4, який помер 01 серпня 2006 року.

В обгрунтування вимог зазначила, що 01 серпня 2006 року помер її рідний дядько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 2,00 га та 3,82 га, що розташовані на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем померлого. Однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй відмовлено, у звязку з відсутністю документів, які підтверджують родинні звязки з померлим.

Рішенням Леніського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2017 року встановлено юридичний факт, а саме що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною племінницею ОСОБА_6, який помер 01 серпня 2006 року.

ОСОБА_2, яка не приймала участь у розгляді справи, зазначає, що ухвалене рішення порушує її права, а тому звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про залишення заяви без розгляду. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, її рідна тітка ОСОБА_7, яка померла 30.07.2005 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4. Спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_4, який помер 01 серпня 2006 року. Після його смерті і по теперішній час ОСОБА_2 продовжує відкрито використовувати вищевказаний житловий будинок. Саме тому вона є особою, яка є зацікавленою стороною щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 і тому має право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_8, а також пояснення ОСОБА_9, який представляє інтереси ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги за наступного.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у розгляді справи, а також особи, які не брали участь у розгляді справи, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи заяву, суд дійшов висновку про те, що факт того, що заявниця є племінницею померлого ОСОБА_4 підтверджується довідкою Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області від 07.10.2016 року вих. № 207, показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та сімейними фото.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КР № 026632 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 116318 ОСОБА_4 належали земельні ділянки: площею 3,82 га та 2,00 га, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.9-10).

01 серпня 2006 року помер ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 червня 1959 року Кіровоградським міськ бюро ЗАГС, батьками ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с.7). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила своє прізвище на ОСОБА_3.

Згідно довідки, виданої головою Розсохуватськї сільської ради Маловисківського району № 207 від 07.10.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4проживавв ІНФОРМАЦІЯ_5аріна, 27 по день смерті 01.08.2006 року. Зі слів старожилів с. Розсохуватка у громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 був брат ОСОБА_14, який постійно підтримував з ним родинні стосунки. Відповідні документи щодо родинних відносин братів ОСОБА_4 та ОСОБА_14 в Розсохуватській сільській раді відсутні(а.с.14).

Главою 6 ЦПК України особам надано право на звернення до суду в порядку окремого провадження із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В частині 1 статті 256 ЦПК України наведено перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно розяснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

В даному випадку відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, у звязку з відсутністю підстав порушення її прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Виходячи з принципу черговості спадкування за законом, встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що дає їй право на спадкування за законом за правом представлення, не впливає на права та інтереси ОСОБА_2, не повязане з наступним вирішенням спору про право заявника, отже, встановлення даного факту в порядку окремого провадження не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем ОСОБА_4, ні за законом, ні за заповітом, тобто її не можна віднести до кола осіб, які мають право на спадкування майна померлого, у звязку з чим в неї відсутні будь-які правові підстави володіння спадковим майном.

Посилання в апеляційній скарзі на набувальну давність судом не приймається до уваги, оскільки таке право нею не встановлювалось.

Усунення ОСОБА_3 від права спадкування за законом після ОСОБА_4 також є підставою окремої позовної вимоги. Тим більше вказане питання згідно вимог чинного законодавства вирішується виключно за заявами спадкоємців, якою не являється ОСОБА_2.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилалася на спадкове майно ОСОБА_4, а саме житловий будинок № 27, розташований по вул. Гагаріна, в с. Розсохуватка, Маловисківський район, Кіровоградська область, який належав спадкодавцю та яким вона на даний час продовжує відкрито користуватися.

Однак, звертаючись в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_3 зазначила, що метою встановлення даного юридичного факту є оформлення спадкового майна після смерті дядька, яке складається також із земельних ділянок, розташованих на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

В межах даної справи обсяг спадкового майна не визначається, однак намір спадкоємця прийняти спадщину в даному обсязі підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю, долучених до заяви про встановлення факту родинних відносин (а.с.9-10).

Враховуючи вищевикладене при встановленні вказаного факту, який не впливає на права та інтереси інших осіб, судом додержані норми матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Хоча, апелянт заперечує існування юридичного факту, оспорює докази, однак спір про право між заявником та апелянтом відсутній.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: