Справа № 289/1293/17
Номер провадження 2/289/790/17
18.08.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Сіренко Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
14.07.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 15.06.1985 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від подружнього життя мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час сімя фактично розпалася, сторони близько одного року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких стосунків, шлюбні відносини припинені. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.18).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в справі телефонограмою та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22,23), заперечення проти позову не надав, заяви про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходили.
Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Право на перегляд ухваленого заочного рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду урівноважує його права з позивачем.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 15.06.1985 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 150447, виданим повторно 22.06.2017 року, актовий запис № 56 (а.с.4).
Шлюбні стосунки сторони припинили, протягом тривалого часу спільне господарство не ведуть, відомості про наявність спору щодо майна суду не надані.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином, судом встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня.
Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.
Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб міжОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 15.06.1985 року Радомишльським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 56.
Залишити позивачеві після розірвання шлюбу прізвище «Карпенко».
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 640,00 гривень.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)