Справа № 183/1002/17
№ 2/183/1431/17
03 травня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
при секретарі Дем'яненка Р.К.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ обліку та реєстрації громадян при Новомосковській міській раді про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору дарування від 17.08.2011 року. В зазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_1 Шлюб між останніми розірвано 27 грудня 2004 року. Відповідач за місцем реєстрації не проживає більше року, місце його мешкання не відоме. Наявність його реєстрації у будинку порушує права позивача вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з зазначеним просить захистити її право власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки судові повістки направлялись за його зареєстрованим місцем проживання.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору дарування від 17 серпня 2011 року.
Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується актом, складеним в присутності свідків, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2, фактично не проживає в будинку більше року(а.с. 14).
Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1, наявність реєстрації ОСОБА_2, у належному їй на праві власності будинку, заважає їй вільно розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 212, 214, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.В.