У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство Публічне акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиті послуги в сумі 49 542 грн. 73 коп., та судового збору в сумі 800,00 грн. з ОСОБА_1.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 98 ЦПК у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

П. 13 цієї ж Постанови визначає, що заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із вимог заявника і обставин, на яких вони ґрунтуються, вбачається часткова плата боржника за житлово-комунальні послуги.

Слід зазначити, що законодавством не передбачено витребовувати судом докази з власної ініціативи в учасників процесу. Суд приймає рішення, ухвалу на підставі доказів, наявних в справі.

Також, заявником не було додано тарифи, на підставі яких була нарахована заборгованість.

Так, відповідно до п. 13 вище згаданої Постанова ВСС України «заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги».

З урахуванням зазначеного вище приходжу до висновку про необхідність відмовити Публічному акціонерному товариству «КИЇВЕНЕРГО» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1.

За змістом ч. 2 ст. 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «КИЇВЕНЕРГО» у прийнятті заяви про стягнення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «КИЇВЕНЕРГО» право на звернення з вимогами до суду у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня, наступного після отримання копії.

СуддяО. В. Васильченко