Справа № 2-1456/09
Провадження № 2-п/161/184/17
У Х В А Л А

27 вересня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою АТ «Український інноваційний банк» в особі Луцької філії АТ «Укрінбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою АТ «Український інноваційний банк» в особі Луцької філії АТ «Укрінбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено повністю.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Просить суд скасувати заочне рішення від 29 квітня 2009 року з підстав, викладених в заяві.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Розгляд заяви проводиться у відсутності сторін, так як неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 231 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судом при розгляді заяви встановлено, що справу було призначено до судового розгляду на 14.20 годин 29 квітня 2009 року (а.с. 67). Відповідача ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду справи.

29 квітня 2009 року відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи без його участі.

З метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ, суд зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява № 3236/03).

Як вбачається із змісту самої заяви, що з заявою про перегляд заочного рішення від 29 квітня 2009 року заявник звернувся 23 серпня 2017 року. При цьому, судом достовірно встановлено, що копія рішення суду від 29 квітня 2017 року була вручена повнолітньому члену сім'ї ОСОБА_1 30 квітня 2009 року (а.с. 71), а сам ОСОБА_1 вже звертався до суду 29 травня 2009 року та 27 січня 2017 року з заявами про перегляд заочного рішення суду від 29 квітня 2009 року. Крім того, заявник в заяві про перегляд заочного рішення суду взагалі не надав і не зазначив доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. А тому скасування заочного рішення від 29 квітня 2009 року може порушити принцип юридичної визначеності.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявник, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заявник не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі, оскільки йому було достовірно відомо про розгляд вказаної справи в суді. Однак небажання надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, давало суду право при ухваленні рішення при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Крім того, заявник у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду не надав і не зазначив доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року ухваленого у цивільній справі за позовною заявою АТ «Український інноваційний банк» в особі Луцької філії АТ «Укрінбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко