Справа № 2-5888/06
Провадження № 4с/522/184/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії бездіяльність державного виконавця Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, щодо відмови у передачі ОСОБА_1 на відповідальне зберігання автомобіля НОМЕР_1 та зобовязати державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 усунути порушення шляхом передання ОСОБА_1 на відповідальне зберігання автомобіля НОМЕР_1.

В обґрунтування скарги зазначає, що відповідно до виконання виконавчого листа №2-5888 від 06.08.2006 року, державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження АСВП №23516764. 18.07.2013 року постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, в тому числі й на автомобіль НОМЕР_1 та оголошено автомобіль у розшук. Вищевказані матеріали виконавчого провадження знаходяться у провадженні державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2

Нещодавно автомобіль НОМЕР_1 був зупинений співробітниками поліції і вилучений та направлений на зберігання до штрафмайданчику, де перебуває по теперішній час.

23.05.2017 року адвокат ОСОБА_1 подала до канцелярії Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області заяву про передачу ОСОБА_1 на відповідальне зберігання автомобіль НОМЕР_1. 20.06.2017 року державний виконавець відмовив ОСОБА_1 у передачі йому на відповідальне зберігання автомобіль, мотивуючи це тим, що у нього наявна заборгованість у розмірі 51 058 грн. 09 коп. Вищевказані дії державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 скаржник вважає протиправними, що стало підставою для звернення з скаргою до суду.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судове засідання зявилася, скаргу підтримує, та просить суд скаргу задовольнити.

Державний виконавець Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області - ОСОБА_2 в судове засідання зявився, заперечував проти обставин викладених у скарзі, просить в задоволені скарги відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення , ухваленого відповідно до цього Кодексу , порушено їх права.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

03.07.2006 року Приморським районним судом м. Одеси від 03.07.2006 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утриманя сина: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 11.04.2006 року до повноліття дитини та стягнуто судові витрати у розмірі 51 грн.

На підставі вищевказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 2-5888 від 06.08.2006 року.

На підставі виконавчого листа, державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження АСВП №23516764.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (що діяв на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1, ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

18.07.2013 року постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в тому числі й на автомобіль НОМЕР_1.

Скаржник посилається на п.6 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., проте посилання є недоцільними оскільки постанова від 18.07.2013 про накладення арешту на майно боржника була винесена в період коли діяв ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_6 майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Також Скаржник посилається на п.11 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» Якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Проте, 18.07.2013 року постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6, автомобіль НОМЕР_1 було оголошено в розшук.

Згідно ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Згідно з положенням п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України Про виконавче провадження, уповноважена особа територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р., у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України Про виконавче провадження, у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, який доставляє транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного. Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи.

Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р., про тимчасове затримання транспортного засобу боржника уповноважена особа територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, повідомляє державному виконавцю протягом трьох діб.

Згідно скарги ОСОБА_1 просить зобовязати державного виконавця усунути порушення шляхом передання йому на відповідальне зберігання автомобіль НОМЕР_1.

Однак скаржник не надав належних та допустимих доказів того, що вищевказаний автомобіль взагалі вилучався та направлений на зберігання на штрафмайданчик.

В матеріалах виконавчого провадження АСВП №23516764 також відсутні відомості про те, що розшук автомобіля НОМЕР_1 було завершено, та даний автомобіль направлений на зберігання на штрафмайданчик. Також у матеріалах виконавчого провадження відсутній акт опису вищевказаного автомобіля та розписка передачі автомобіля на зберігання

іншій особам (зберігачам).

У звязку з вищевикладеним, суд не вбачає в діях державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 порушення положень Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 383-385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 заінтересована особа: Державний виконавець Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. Ю . Бойчук