УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаною скаргою, у якій просив:

- визнати незаконними дії Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ) щодо підготовки до продажу на електронних торгах частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та передачі її для реалізації на електронних торгах; скасувати акт опису й арешту майна від 12 червня 2015 року, складений відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати заявку Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ на реалізацію арештованого державним виконавцем майна в спеціалізовану торгівельну організацію Державного підприємства «СЕТАМ» від 06 липня 2016 року, складену відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та звернутися до Державного підприємства «СЕТАМ» про зняття квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з реалізації на електронних торгах.

На обґрунтування скарги ОСОБА_5 посилався на те, що 11 травня 2011 року Залізничним ВДВС ЛМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 26382866 на підставі виконавчого листа № 2-705/11 від 18 березня 2011 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 376 056 грн 46 коп. боргу за договором позики, 11 281 грн 69 коп. річних відсотків від суми заборгованості та 2 405 грн судових витрат по справі, а всього 389 743 грн 15 коп.

У межах зазначеного виконавчого провадження на аукціоні було продано автомобіль «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1, за суму 30 700 грн., а 24 квітня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки відповідно до повідомлення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» боржнику ОСОБА_4 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 березня 2012 року виділено ОСОБА_4 частку вказаної вище квартири, проте органом опіки та піклування Залізничної РДА не надано погодження на реалізацію 1/2 частки цієї квартири.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення, оскільки у вказаній квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що 17 липня 2014 року виконавча служба повторно відкрила виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа, 30 вересня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 12 червня 2015 року складено акт опису й арешту майна, до якого включено спірну квартиру, а 12 червня 2015 року винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності, яким було складено два звіти про оцінку майна №150623-001 від 26 червня 2015 року та № 160219-001 від 19 лютого 2016 року, і 06 липня 2016 року Залізничний ВДВС м. Львів ГТУЮ подав заявку на реалізацію арештованого державним виконавцем майна в спеціалізовану торгівельну організацію ДП «СЕТАМ», позивач вважав, що Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ, накладаючи арешт на квартиру, здійснюючи підготовку та передаючи на реалізацію зазначене майна, порушив норми чинного законодавства України, його права та законні інтереси малолітніх дітей, у зв'язку із чим просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Визнано неправомірними дії Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ щодо підготовки до продажу на електронних торгах 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та передачі її для реалізації на електронних торгах.

Скасовано акт опису й арешту майна від 12 червня 2015 року, складений відносно квартири АДРЕСА_1.

Скасовано заявку Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ на реалізацію арештованого державним виконавцем майна в спеціалізовану торгівельну організацію ДП «СЕТАМ» від 06 липня 2016 року, складену відносно квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ звернутися до ДП «СЕТАМ» про зняття квартири АДРЕСА_1 з реалізації на електронних торгах.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ задоволено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ не мав права передавати на реалізацію квартиру, в якій проживають малолітні діти, без дозволу органу опіки та піклування, а при призначенні електронних торгів та вже маючи в матеріалах провадження відмову органу опіки і піклування Залізничної РДА на реалізацію вищевказаної квартири, виконавча служба не звернулася повторно до органу опіки і піклування; при цьому суд виходив з того, що виконавча служба передала на реалізацію 1/2 частки квартири без урахування вимог ч. 1 ст. 366 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та виходив з того, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 березня 2012 року було визначено за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину спірної квартири (а. с. 244, т.1) і Залізничним ВДВС м. Львова ГТУЮ на реалізацію було передано Ѕ частку в квартирі, в якій зареєстровані неповнолітні діти, а не квартиру в цілому, а відтак вони не втрачають право на проживання і користування спірним майном, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Крім того апеляційним судом правильно зазначено, що під час розгляду скарги у суді першої інстанції стягувач ОСОБА_6 не був залучений до участі у розгляді скарги як заінтересована особа, проте результати розгляду цієї скарги безпосередньо стосуються його прав і обов'язків, а апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

М.Є. Червинська