Єдиний унікальний номер 741/721/17
Провадження № 2/741/366/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 10 жовтня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 за життя склала заповіти, одним з яких все своє майно заповіла їй (позивачу), а іншим належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_4. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів їй (позивачу). Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Носівської міської ради № 14-36/5 від 19 квітня 2017 року (а.с. 11) та копією свідоцтва на право власності на жилий будинок (а.с. 48).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

У судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 63).

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

У судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_4, що підтверджується його копією (а.с. 64).

Вище зазначені заповіти є чинними, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 7 серпня 2017 року (а.с. 69-70).

Таким, чином спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 здійснюється за заповітом ОСОБА_2 від 18 листопада 1999 року.

З копії спадкової справи № 376/2013 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 58-67) вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, 27 березня 2014 року на її ім'я було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 належну їй 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17).

У судовому засіданні, що 18 листопада 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 75).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 7 серпня 2017 року, а тому спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за цим заповітом.

З копії спадкової справи № 366/2016 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 72-77) вбачається, що ОСОБА_1 спадщину прийняла, 30 березня 2017 року на її ім'я було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 належну йому 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 519/02-31 від 10 квітня 2017 року (а.с. 49).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 13-15).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 1223, 1254, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1:

- право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2;

- право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв