Номер провадження: 22-ц/785/5295/17
Номер справи місцевого суду: 500/3598/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, визначення способу участі батька у вихованні дітей,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, визначення способу участі батька у вихованні дітей (а. с. 1-4).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 09.04.2011 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матірю. Відповідач відмовилась надавати позивачу можливість спілкування та брати участь у вихованні його малолітніх дітей, на його неодноразові спроби приймати участь у матеріальному утриманні дітей, відповідач категорично відмовляла. Свою відмову відповідач обґрунтовувала тим, що позивач спробує вивезти малолітніх дітей за кордон. У звязку із чим ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітніми дітьми - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначено батьку ОСОБА_2 систематичні побачення з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5: кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 до 19:00; кожну другу та четверту неділю місяця з 10:00 до 16:00 у присутності матері - ОСОБА_3 У задоволенні іншої частини позову відмовлено (а. с. 133-134).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення змінити та визначити йому систематичні побачення з дітьми кожні другі та четверті вихідні кожного місяця з можливістю забирати дітей під свою відповідальність з їх постійного місця проживання з 10.00 до 19.00 в неділю, а також сумісне проведення 50 % офіційних канікул з можливістю забирати дітей під свою відповідальність з їх постійного місця проживання, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 139-145).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень ст. ст. 141, 153 Сімейного кодексу України.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14.10.2014 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони проживають окрема, діти проживають разом з матірю ОСОБА_3 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Шкільна, 77.

За приписами ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Згідно із висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про порядку участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за № К-328-19-04 від 25.09.2015 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити наступні способи участі батька у спілкуванні з дітьми кожної другої та четвертої суботи місяця за місцем їх проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.00 до 13.00 годин. Попереджено батьків про неприпустимість підбурення дітей проти кожного з батьків. Попереджено ОСОБА_2 про незаконність вивезення дітей за кордон без згоди матері. (а. с. 80-81).

При ухваленні рішення суд першої інстанції відступив від висновку органу опіки та піклування на користь позивача, надав йому більше днів та часу спілкування з дітьми, а саме, кожну другу і четверту суботу місяця з 10 до 19 годин та кожну другу і четверту неділю місяця з 10.00 до 16.00 годин, а відтак його доводи про необґрунтоване обмеження судом його права на безперешкодне спілкування з малолітніми дітьми, є безпідставними.

Колегія суддів враховує, що діти є малолітніми, потребують постійної присутності, турботи та нагляду з боку матері, тривалий час не спілкувалися з батьком, що може в період адаптації привести до психологічних травм. Крім того, звертає увагу той факт, щоОСОБА_2 не має постійного місця проживання на території України, проживає в квартирах за короткостроковими договорами найму за різними адресами. Акт обстеження житлових умов ОСОБА_2 за № 116 від 08.09.2015 року був проведений за адресою: АДРЕСА_1, в якій позивач вже не проживає.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується, що судом першої інстанції правильно досліджено всі обставин справи, враховано малолітній вік дітей та їх вразливість до навіювання, відсутність у батька місця постійного проживання та правильно визначено побачення батька ОСОБА_2 з дітьми у присутності матері ОСОБА_3

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

ОСОБА_6