Справа № 226/1568/17
Провадження № 2/226/614/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Мирноградської міської ради,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності, і в обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_3, з яким вона постійно до часу відкриття спадщини проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із господарських будівель та споруд розташованих на земельній ділянці Мирноградської міської ради за адресою АДРЕСА_2, на забудову яких йому відділом комунального господарства виконавчого комітету Димитровської міської ради 17.09.1983 року було надано дозвіл № 128 на виконання робіт згідно проекту планування та забудови земельної ділянки. Згідно з дозвільними документами, ОСОБА_3, до 05.08.1992 року на даній земельній ділянці були збудовані господарські будівлі і споруди позначені у технічному паспорті: З-1 - гараж, з-1 - оглядова яма, И-1 - сарай, п2 - погріб, К-1 - туалет, Л-1 - душ, І - водопровід, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, крім того на даній земельній ділянці розташовані також будівлі 1937 року побудови зазначені літерами А-1 - сарай, а-1 - сарай. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка. В шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач подала заяву про прийняття спадщини. Проте звернувшись до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Дана обставина перешкоджає позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину у іншому ніж судовий порядку. Просила визнати за нею право власності на господарські будівлі і споруди, позначені у технічному паспорті: А-1 - сарай, а-1 - сарай, З-1 - гараж, з-1 - оглядова яма, И-1 - сарай, п2 - погріб, К-1 - туалет, Л-1 - душ, І - водопровід, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, по АДРЕСА_2, а також право забудови даної земельної ділянки площею 1096 м2, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 28 квітня 1964 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8, 9).

На підставі договору купівлі-продажу будинку від 02.07.1983 року, ОСОБА_3 належить будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня, два гаражі, , два сараї, туалет, водопровід, замощення та паркан, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).

На підставі рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради народних депутатів № 225/5 від 14.09.1983 року, ОСОБА_3 дозволено будівництво житлового будинку з мансардою, гаража - 18 м2, літньої кухні, зі зносом старої будівлі, яка вийшла з ладу та експлуатації не підлягає, за адресою: АДРЕСА_2, зі строком закінчення робіт 14 вересня 1986 року (а.с. 15, 16, 17).

На даній земельній ділянці, загальною площею 1096 м2, чоловіком позивача ОСОБА_4, згідно з технічним паспортом на будинок № АДРЕСА_2, побудовані: А-1 - сарай, а-1 - сарай (рік побудови 1937), З-1 - гараж, з-1 - оглядова яма, И-1 - сарай, п2 - погріб (рік побудови 1986), К-1 - туалет, Л-1 - душ, І - водопровід, № 2 - ворота, № 3 - огорожа (рік побудови 1985) (а.с. 10-11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, з заявою про прийняття якої, за інформацією державного нотаріуса Мирноградського нотаріального округу, 26 січня 2015 року звернулась дружина померлого ОСОБА_1. 21.03.2015 року їй видані свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та на грошові рахунки, розміщені в ПАТ КБ «Приватбанк», заповітів ОСОБА_3 не посвідчував. (а.с. 30-32).

На звернення позивача до державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2, оскільки нею не був наданий правовстановлюючий документ на спірний гараж (а.с. 12).

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до приписів статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Приписами положень статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абзацу 1 пункту 42 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12. 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року не вимагається подання документу, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття таких об'єктів в експлуатацію.

Відтак, спадкодавець здійснив будівництво господарських будівель та споруд у відповідності до діючих архітектурних, будівельних, санітарних, пожежних, екологічних вимог, яке не порушує права інших осіб, що підтверджується змістом технічного паспорту від 17.02.2015 року, виготовленого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради, погодженого архітектором Атестаційної будівельної комісії, та виключає будь які ознаки самочинного будівництва і засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом господарських будівель та споруд, побудованих до 5 серпня 1992 року.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вимогами пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Протягом строку встановленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач не заявляла.

Положеннями абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.182, 328, 331, 377, 392, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 215, 224-226, 294 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на господарські будівлі і споруди, позначені у технічному паспорті: А-1 - сарай, а-1 - сарай, З-1 - гараж, з-1 - оглядова яма, И-1 - сарай, п2 - погріб, К-1 - туалет, Л-1 - душ, І - водопровід, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, розташовані по АДРЕСА_2, а також право забудови даної земельної ділянки площею 1096 м2, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін