АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко Віталій Васильович, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Чорний Володимир Вікторович про визнання договорів частково недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року,

встановила:

10.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати частково недійсним договір факторингу від 03 квітня 2014р., укладений між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006р., який був укладений між ВАТ «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором від 03 квітня 2014р., який був укладений між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30 жовтня 2006 р., який був укладений між ВАТ «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір про передачу прав за іпотечними договорами від 03 квітня 2014р., який був укладений між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 020/06к від 30 жовтня 2006р., який був укладений між ВАТ «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір про передачу прав за договорами застави від 03 квітня 2014р., який був укладений між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 020/06к від 30 жовтня 2006р., який був укладений між ВАТ «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006 року у розмірі 1 032 129,62 грн. та 1 820 грн. судового збору.

Вказане судове рішення було частково виконано. Заборгованість станом на березень 2013 року становить 322 089 грн. 62 коп.

03 квітня 2014 р. між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «БТА Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006 р. ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не мало генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, а відтак не має право надавати фінансові послуги. Заміна іпотекодержателя з ПАТ «БТА Банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулась з грубим порушенням законодавства.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що 25 квітня 2016 року грошове зобов'язання за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006 року було виконано в повному обсязі.

Стаття 512 ЦК України передбачає можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а не внаслідок відступлення права стягнення грошових коштів на підставі судового рішення.

До моменту укладення між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» договору факторингу від 03 квітня 2014 року, кредитор у кредитному зобов'язанні вже реалізував своє право вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, укладеним з позивачем - ОСОБА_1, шляхом звернення з позовною заявою до суду. Після задоволення позову кредитор ПАТ «БТА Банк» отримав процесуальний статус стягувача, а не кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» відступлення права на стягнення за судовим рішенням іншій особі, здійснюється у порядку правонаступництва - заміни стягувача його правонаступником. Разом з тим, відступлення права на стягнення за судовим рішенням іншій особі нормами ЦК України не регулюються.

У зв'язку з недійсністю відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006 року недійсним вважається і відступлення прав за іпотечним договором від 30.10.2006 року, укладеним між ВАТ «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_1

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції також не врахував, що на момент укладення договору факторингу існували обмеження щодо виникнення договірних зобов'язальних відносин між сторонами в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договором факторингу до боржників - фізичних осіб.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом, 30 жовтня 2006 року між ВАТ "Український кредитно-торговий банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №020/06к, виконання якого було забезпечено іпотекою згідно із договором іпотеки від 30 жовтня 2006 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь ПАТ "БТА Банк" заборгованість за кредитним договором №020/06к від 30 жовтня 2006 року у розмірі 1 032 129,62 грн. та 1820 грн. судового збору.

03 квітня 2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, договір про передачу прав за іпотечними договорами та договір про передачу прав за договорами застави, відповідно до умов яких ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за зобов'язаннями, які виникли у неї перед ПАТ «БТА Банк».

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання частково недійсними вказаних договорів в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, який відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювані договори укладені з дотриманням вимог чинного законодавства, а отже відсутні визначені законом підстави для визнання їх недійсними.

Судом встановлено, що ТОВ "Кредитні ініціативи" зареєстроване як фінансова установа розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 рок у №1121 за реєстровим номером 13102248, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року.

З огляду на те, що фінансова послуга факторингу, яка здійснюється ТОВ "Кредитні ініціативи" не є операцією з валютними цінностями, доводи позивача про відсутність у останньої генеральної ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою є необґрунтованими.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу термін "Дійсне Право вимоги" означає право вимоги, щодо якого відсутнє судове рішення компетентного українського суду, яке набуло законної сили про визнання його недійсним.

Доказів існування судового рішення, яке набуло законної сили, про визнання права вимоги за кредитним договором недійсним, матеріали справи не містять, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги в тій частині, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості не було правових підстав для заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що на момент відступлення права вимоги зобов'язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі матеріали справи не містять.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №1252цс16 від 21 вересня 2016 року.

Заміна кредитора можлива як до ухвалення рішення так і під час його виконання.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що на момент укладення договору факторингу існували обмеження щодо виникнення договірних зобов'язальних відносин між сторонами.

Відповідно до п.1 розпорядження від 06.02.2014 №352 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231", віднесено до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникає в майбутньому, до боржників за договором, на я кому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, розглядаючи вимоги про визнання оспорюваних договорів частково недійсними, суд повно встановив обставини справи, дав належну оцінку наданим доказам, ухвалив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/5191/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/10434/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.