Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Старокостянтинівської сільської ради Хмельницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом, договору про розподіл спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до Старокостянтинівської сільської ради Хмельницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом, договору про розподіл спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та договір про розподіл спадкового майна, правочини вчинені ним під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки позивач не втрачав права на спадкування після смерті батька, а досяг з іншим спадкоємцем згоди щодо частки кожного у спадщині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті.

За правилами ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7, який за життя склав заповіт на користь сина ОСОБА_4, якому заповідав усе належне йому на час смерті майно та квартиру АДРЕСА_1, проте вказана квартира на час смерті спадкодавця не перебувала у власності останнього, йому належала на підставі договору міни від 11 серпня 2006 року квартира АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_8, яка також має право на обов'язкову частку в спадщині, та син ОСОБА_4, звернувшись у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріальної контори із відповідними заявами.

4 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори із заявою, у якій зазначив про відмову від прийняття спадщини за заповітом та бажання прийняти спадщину разом з іншим спадкоємцем ОСОБА_8 за законом, й просив видати свідоцтво про право на Ѕ частину спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7

Того ж дня спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна та уклали нотаріально посвідчений договір про розподіл спадкового майна, згідно якого у власність ОСОБА_8 перейшла квартира АДРЕСА_2, а у власність ОСОБА_4 - приватизована земельна ділянка відповідно до державного акта на землю серії НОМЕР_1. Право на земельну частку (пай) залишилося у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 1267 ЦК Україничастки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК Українивстановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, спадкоємці ОСОБА_7, при отриманні свідоцтв про право на спадщину скористалися, передбаченим ч. 3 ст. 1267 ЦК України правом змінили розміри частки у спадщині й отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину, які ні позивачем ОСОБА_4 ні ким іншим оскаржені не були.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 уклали нотаріально посвідчений договір розподілу спадкового майна, дійшовши згоди щодо усіх його істотних умов.

Вирішуючи спір, суди, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли обґрунтованого висновку про не порушення спадкових прав позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та були досліджені надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.

Рішення судів містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

О.В. Кадєтова