печерський районний суд міста києва
Справа № 2-3717/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Василевська А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. від 09.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. від 09.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконанню виконавчого листа № 2-3717/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.01.2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - Стягувач) до ОСОБА_3 (далі - Боржник) про стягнення коштів.

В обґрунтування скарги Стягувач зазначає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки мотивована відсутністю у боржника майна, що не відповідає дійсності.

В судове засідання стягувач та боржник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Стягувач подав заяву, просив розглядати справу у його відсутність.

Причини неявки Боржника суду невідомі.

Державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Неодноразові вимоги суду про витребування копії матеріалів виконавчого провадження залишені державною виконавчою службою без належного реагування, поважність причин неможливості надання запитуваних матеріалів суду не повідомлено, що стало причиною порушення розумних строки розгляду даної справи, необґрунтованого затягування розгляду справи, оголошення перерв у судовому засіданні та як наслідок порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищеозначеного суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність учасників судового процесу, за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що 20.02.2012 року Печерським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 26.10.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 135391,84 грн. та 135,40 грн. у відшкодування судового збору і 95,72 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи виднао виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Позняк Н.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 32177159 по виконанню виданого 17.01.2012 року Печерським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-3717/11.

04.09.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Шияном О.В. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якої виконавче провадження ВП № 32177159 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 35410622.

09.11.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП № 43940364 по виконанню виконавчого листа № 2-3717/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.01.2012 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек відсутні відомості щодо реєстрації за боржником нерухомого майна; згідно бази даних АІС «Автомобіль» м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано; згідно повідомлення ДПС інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; згідно повідомлення ДПС боржник, як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що попередня постанова державного виконавця від 18.02.2014 р. про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» була предметом судового контролю, та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2015 р. її було скасовано як незаконну та Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві зобов'язано вчинити дії, відповідно до чинного законодавства щодо виконання виконавчого документу № 2-3717/11, виданого Печерським районним судом 17.01.2012 р.

Вказаним рішенням встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем виявлено, що за Боржником на праві власності зареєстрована 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Із зазначеного вище вбачається, що при здійсненні заходів з примусового виконання рішення суду органи державної виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб який передбачений законом, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів права на оскарження її незаконних дій.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконання рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

З наданих Стягувачем до матеріалів справи документів, вбачається, що в рамках зведеного виконавчого провадження оголошувалися та проводилися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ціною 210150,00 грн.

Результати проведення таких торгів ані суду, ані стягувачу не представлені.

Відсутність в розпорядженні суду копії матеріалів виконавчого провадження унеможливлює перевірити повноту виконання державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку майна Боржника, виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2015 р. та дотримання державним виконавцем порядку розподілу стягнутих з боржника грошових сум та черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення всіх вимог стягувачів, в разі можливої реалізації арештованого майна боржника з прилюдних торгів.

Крім того, державним виконавцем не доведено в належний спосіб виконання ним вимог ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» щодо складання акту про безрезультативність вжитих державним виконавцем заходів щодо розшуку майна Боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За встановлених обставин, суд приходить до переконання, що скарга підлягає задоволенню, а порушені права Стягувача відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України підлягають поновленню шляхом скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. від 09.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві

Згідно ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених учасниками судового процесу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293, 386, 387, 388, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. від 09.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. від 09.11.2015 року про повернення виконавчого документа № 2-3717/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.01.2012 року, - скасувати.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Х.А. Гладун