УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Артемівської районної державної адміністрації про внесення змін до договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та Артемівською районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 18 червня 2012 року за № 004216. Відповідно до умов договору він отримав в строкове платне володіння і користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення (запас) за межами населених пунктів Володимирської сільської ради Артемівського району Донецької області, загальною площею 77,1823 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком на 5 років (п. 2.2 договору). На час укладення та реєстрації договору оренди, термін дії відповідав нормам Земельного кодексу України та положенням Закону України «Про оренду землі».

15 квітня 2015 року були прийняті зміни до земельного законодавства в частині збільшення строку оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства, якій не може бути меншим як 7 років.

Тому, на думку позивача починаючи з 05 квітня 2015 року, положення договору щодо строку дії договору втратило юридичну силу та потребує приведення його у відповідність з вимогами діючого законодавства.

З урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив змінити умови договору оренди земельної ділянки виклавши в редакції «Договір укладено на 7 років, починаючи з дати його реєстрації».

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2017 року позов задоволено. Змінені умови договору оренди земельної ділянки від 06 червня 2012 року, зареєстрованого 18 червня 2012 року за № 04216, в частині збільшення строку дії даного договору, виклавши абзац перший п. 2.2 цього договору у наступній редакції: «Договір укладено на 7 (сім) років, починаючи з дати його реєстрації».

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 31 травня 2012 року розпорядженням Артемівської районної державної адміністрації Донецької області № 334, ОСОБА_4 передано в оренду для ведення фермерського господарства земельну ділянку площею 77,1823 га поліпшених пасовищ земель сільськогосподарського призначення (запас) за межами населених пунктів Володимирівської сільської ради терміном на 5 років з орендною платою 4,0 % від грошової оцінки, що складає 237 грн 54 коп. за 1 га на рік (а. с. 12).

06 червня 2012 року між Артемівською районною державною адміністрацією Донецької області та ОСОБА_4 укладений договір оренди земельної ділянки про строкове платне володіння і користування земельною ділянкою із земель сільськогосподарського призначення (запас) за межами населених пунктів Володимирівської сільської ради Артемівського району Донецької області, площею 77,1823 га поліпшених пасовищ та передано земельну ділянку за актом прийому передачі.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендар зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, створити фермерське господарство в порядку, передбаченому Законом України «Про фермерське господарство» (а. с. 6-11).

У п. 2.2 цього договору зазначено, що він укладений на 5 років, починаючи з дати реєстрації. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі, орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, його умови можуть бути змінені.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, останній може бути змінений за згодою сторін. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12 лютого 2015 року, ст. 93 Земельного кодексу України була доповнена ч. 10 (з подальшими змінами), де зазначено, що строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років.

У вказаному Законі не передбачено, що він має зворотну силу і поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності цим законом.

14 вересня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецької області з пропозицією щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки та приведення до вимог діючого законодавства в частині встановлення терміну дії договору не менш як 7 років та проектом додаткової угоди (а. с. 14-15).

28 вересня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Донецької області направило на погодження проект договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині зміни терміну дії договору та зміни договору в частині орендної плати (а. с. 16-19).

Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Під час укладення договору оренди земельної ділянки 12 червня 2012 року, п. 2.2 договору відповідав положенням ч. 4 статті 93 Земельного Кодексу України, яким передбачено, що оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років.

Положеннями статей 15, 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є істотними умовами договору оренди, дотримання яких управі вимагати орендодавець, а орендар зобов'язаний виконувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Договір оренди земельної ділянки від 06 червня 2012 року відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у тому числі термін дії договору між сторонами був визначений у 5 років (п. 2.2 договору) та на час укладення договору зазначений пункт відповідав нормам діючого законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність чи користування для всіх потреб передає центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Виходячи з встановлених обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. Ступак О.В.