Справа № 277/14/14-ц
У Х В А Л А

"27" квітня 2017 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі головуючої судді: Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Ємільчинського районного суду Житомирської області знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання, яке підтримав відповідач про зобовязання позивача здійснити перерахунок заборгованості по кредиту за останні 5 років з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року); заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12 % (позивач не довів та не надав докази про правомірність збільшення відсотків по кредиту з 12 % до 15,12 %); заборгованості по комісії за користування кредитом; заборгованості по пені за останні три роки з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року).

Суд, вислухавши представника відповідача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

08.04.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № ZRKWGA00004294 (далі Договір).

Згідно п. 8.1. Договору, Банк зобовязався надати кредитні кошти у розмірі 14000 долл. США на споживчі цілі, а також у розмірі 1950 долл. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць (12,00% річних) на суму залишку заборгованості за Кредитом.

Відповідно до пункту 2.3.1. Договору, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Згідно копій наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.09.2008 року № СП-2008-934, від 03.10.2008 року № PR-2008-330, наданих представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні, також передбачено письмове повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки по кредиту.

Так, в копії наказу від 23.09.2008 року № СП-2008-934 «Об утверждении технологии изменения процентной ставки по действующим кредитам бизнесов «Ипотечное кредитование» и «Авто в кредит» приказано «повысить доходность по новым кредитам «Авто в кредит», «Жилье в кредит» на 1,5 % за счет увеличения платы за резервирование».

Згідно п. 2.1. наказу «Руководителям бизнесов /Ипотечное кредитование /Авто в кредит/ РП осуществить проверку на корректность адресов/ заемщиков и при необходимости внести изменения в базу данных. Строк 7 дней после утверждения Приказа. В случае, не получения писем заемщиками из-за некорректного адреса/индекса и претензий заемщиков, ответственность за это лежит на кредитных сотрудниках и руководителях Бизнесов РП, проводивших проверку адресов и заполнение индексов заемщиков».

Відповідно до п. 7 наказу «Операционному департаменту ГО в срок 3 рабочих дня после получения базы по шаблону (на украинском языке), связанного с базой адресатов, а также поступления средств на расчетный счет ООО «Прин-ц» для предоплаты предприятию Укрпочта осуществить рассылку писем заемщикам согласно предоставленному списку.

В копії наказу від 03.10.2008 року № PR-2008-330 «Об изменении процентной ставки по деуствующим кредитам БОИ-VIP клиентов, бизнесов «Ипотечное кредитование», «Авто в кредит», выданным в долларах США» приказано «повысить доходность по активам, выданным в далларах США, БОИ-VIP клиентов, бизнесов «Ипотечное кредитование», «Авто в кредит», кредитам ТаоБанка, МоскомПриватБанка, кредитам переданным на А-Банк на 2,04 % годовых.

Згідно п. 3. Наказу приказано «Утвердить реестры по ипотеке, авто, БОИ-VIP для изменения процентных ставок по действующим кредитам. Всем заемщикам отправить письма-уведомления согласно шаблона».

Відповідно до п. 4 наказу визначено, що «Форма дополнительного соглашения заключаемого с клиентом будет доведена отдельным Информационным письмом».

Зазначені вимоги Договору та наказів невиконані, а після прийняття рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» про збільшення процентноїї ставки по кредиту, позичальнику не направлені письмові повідомлення, не укладено додаткову угоду.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, наданого до уточненої позовної заяви про стягнення заборгованості від 30.03.2015 року, з 26.10.2008 року процентна ставка по кредиту збільшена з 12 % до 15,12 %. Однак про такі дії, банк не повідомив ОСОБА_2, до позовної заяви не надано жодного підтвердження про повідомлення позичальника про збільшення процентів, не надано додаткової угоди укладеної з позичальником із збільшеною процентною ставкою по кредиту.

25.08.2016 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що поштові повідомлення, направлені позичальнику про збільшення процентної ставки по кредиту, не збереглись.

Крім цього представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду оригінали наказів від 23.09.2008 року № СП-2008-934 та від 03.10.2008 року № PR-2008-330, відповідно до яких збільшено процентні ставки по кредиту.

Отже, не повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки за споживчим кредитом, не укладення додаткової угоди з позичальником із збільшеною процентною ставкою по кредиту, не надання суду оригіналів наказів від 23.09.2008 року № СП-2008-934 та від 03.10.2008 року № PR-2008-330, відповідно до яких збільшено процентну ставку по кредиту є підставою вважати, що позивач не обґрунтував збільшення заборгованості процентної ставки за споживчим кредитом, який просить стягнути з відповідача.

Суд не погоджується з розрахунком самої заборгованості, вказаної в уточненій позовній заяві, за Договором, станом на 25.03.2015 року в сумі 49943,80 (долар США), яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 13409,49 (долар США); заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9481,56 (долар США); заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 269,47 (долар США); заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 24375,21 (долар США), а також штрафів відповідно до Договору в сумі? 31,29 (долар США) штраф (фіксована частина) та? 2376,78 (долар США) штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 5.1. Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день просрочки.

У той самий час, згідно з пунктом 5.3. Договору, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Висновок по зазначених правовідносинах зроблений в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15.

У відповідності з вимогами пункту 5.4. Договору, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п. п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником.

За таких умов, дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині нарахування пені та штрафів, як одного виду цивільно-правової відповідальності, є неправомірними і такими, що вчинені з грубим порушенням умов Договору.

Згідно з пунктом 8.1 Договору, позичальник зобов'язався сплачувати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2. даного Договору. Періодом сплати вважається період з «20» по «25» число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 206,18 долл. США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

При порушенні зобовязань із погашення кредиту, позичальник повинен сплачувати Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (пункт 8.4 кредитного договору).

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як зазначено в частині 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою частини 1 статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини 1 (п.п.2,3,4) статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В частині 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно змісту Договору, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (пункти 6.1-6.4), тобто до 07.04.2018 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, що складаються із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії, а саме в період з 20 по 25 число кожного місяця (пункт 8.1)

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже при підписанні Договору сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

За таких умов, поряд з установленням строку дії Договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно із частиною 3 статті 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до частини 1 статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За нормою частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У відповідності до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Щодо спеціальної позовної давності, то частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до пункту 5.4. Договору, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п. п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно вимог частини 5 вказаної статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з умов Договору (пункт 8.1) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у сумі 206,18 долл. США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії, в строки, визначені договором, а саме в період з 20 по 25 число кожного місяця. При порушенні зобовязань із погашення кредиту він повинен сплачувати Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні.

Отже умовами Договору передбачені окремі самостійні зобовязання, щодо повернення всього боргу частинами, і встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, а право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зважаючи на такі обставини та враховуючи, що за умовами договору, погашення кредиту повинно здійснюватись частинами в період з 20 по 25 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Згідно Розрахунку заборгованості за Договором, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2, станом на 25.03.2015 року, наданого позивачем до уточненої позовної заяви про стягнення заборгованості, позичальник частково припинив виконувати зобовязання з погашення кредиту, відсотків, комісії пені, в 2008 році, у звязку з чим в нього виникла заборгованість з 20.05.2008 року по відповідних платежах.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 09.01.2014 року.

При таких обставинах, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, отже позивач порушив строки позовної давності.

Верховним судом України винесено постанову по справі № 6-20цс14 від 19.03.2014 року, в якій зазначено, що оскільки в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів, а не до кінцевого строку виконання договору.

Крім цього відповідно до вимог п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Зважаючи на такі обставини, суд приходить до висновку, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості по кредиту за Договором, а наданий розрахунок не може братися до уваги суду, як належний доказ.

За ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Згідно ч. 1 ст. 135 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не пред'явлено, - місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів.

Забезпечення доказів має суттєве значення для встановлення істини по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 134,137 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» провести та направити до суду розрахунок:

- заборгованості по кредиту за останні 5 (пять) років з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року);

- заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12 % за останні 5 (пять) років з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року);

- заборгованості по комісії за користування кредитом за останні 5 (пять) років з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року);

- заборгованості по пені за останні 3 (три) роки з моменту подачі позовної заяви (09.01.2014 року).

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_4