ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2231/17
провадження № 2/753/3206/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КЛАСИКБАНК» до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «КЛАСИКБАНК» (далі по тексту - позивач, ПАТ «КЛАСИКБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про застосування наслідків нікчемності правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2016 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 6607/03/8044 транспортного засобу, за умовами якого ПАТ «КЛАСИКБАНК» зобов'язався передати у власність покупця ОСОБА_2, а остання зобов'язалась прийняти у власність транспортний засіб, марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 та сплатити обумовлену цим договором грошову суму. На підставі рішення Правління НБУ від 14 червня 2016 року № 67-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «КЛАСИКБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 червня 2016 року № 1004 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КЛАСИКБАНК». В результаті проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, що містять ознаки нікчемності, які відповідають критеріям, встановленими ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Одним із таких правочинів, що містить ознаки нікчемності, є зазначений договір купівлі-продажу від 28 квітня 2016 року. Вважає, що звіт від 20 квітня 2016 року про оцінку колісно-транспортного засобу є такий що не відповідає національним стандартам та іншим нормативно-правовим актам, які регулюють оціночну діяльність та виконаний без застосування рекомендованих та прийнятих в Україні методичних підходів.

За наведених обставин, позивач просить визнати договір купівлі-продажу № 6607/03/8044 транспортного засобу від 28 квітня 2016 року укладений між ПАТ «КЛАСИКБАНК» та ОСОБА_2 недійсним в силу його нікчемності. Застосувати наслідки недійсності правочину, визнавши за ПАТ «КЛАСИКБАНК» право власності на транспортний засіб марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зобов'язати ОСОБА_2 повернути у власність ПАТ «КЛАСИКБАНК» транспортний засіб марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених підстав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що у договорі купівлі-продажу сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується підписом позивача, підстави для його визнання недійсним відсутні, просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

28 квітня 2016 року між ПАТ «КЛАСИКБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 6607/03/8044 транспортного засобу.

Відповідно до умов договору, продавець ПАТ «КЛАСИКБАНК» зобов'язався передати у власність покупця ОСОБА_2, а остання зобов'язалась прийняти у власність транспортний засіб, марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 та сплатити обумовлену цим договором грошову суму.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу, ціна транспортного засобу за домовленістю сторін складала 62 802,00 грн.

Згідно п. 2.2. договору купівлі-продажу відповідач зобов'язалась відшкодувати позивачу витрати пов'язані з перевіркою технічного стану, оцінки ринкової вартості транспортного засобу, а також вартості залишків пального в сумі 6 004,97 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору купівлі-продажу загальна оплата за транспортний засіб становить 68 806,97 грн.

Транспортний засіб передається від продавця до покупця в день укладення договору купівлі-продажу на підставі акту прийому-передачі, що складений в двох примірниках, для кожної із сторін (п. 1.4. договору купівлі-продажу).

Відповідно до оцінки вартості колісно-транспортного засобу, складеного 20.04.2016 р. спеціалістом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за заявою ПАТ «КЛАСИКБАНК», ринкова вартість колісно-транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, що була визначена за домом гою витратного, порівняльного підходу та складена без урахування ПДВ 52 332,17 грн.

На підставі рішення Правління НБУ від 14 червня 2016 року № 67-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «КЛАСИКБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 червня 2016 року № 1004 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КЛАСИКБАНК».

На виконання приписів Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», наказом Уповноваженої особи № 43 від 15.07.2015 р. була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації, кредитних договорів, господарських договорів (інших правочинів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В результаті проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, що містять ознаки нікчемності, які відповідають критеріям, встановленими ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Одним із таких правочинів, що містить ознаки нікчемності, є зазначений договір купівлі-продажу від 28 квітня 2016 року. Позивач, вважає, що звіт від 20 квітня 2016 року про оцінку колісно-транспортного засобу є такий що не відповідає національним стандартам та іншим нормативно-правовим актам, які регулюють оціночну діяльність та виконаний без застосування рекомендованих та прийнятих в Україні методичних підходів.

Проте, суд не може погодитися з доводами позивача з огляду на наступне.

Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст.ст. 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст правочину становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки, договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 28.04.2016 р. був підписаний обома сторонами, то суд вважає, що сторони даного правочину дійшли згоди щодо всіх його умов.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одно сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним нікчемного правочину, не дотримався зазначених вимог закону, та звернувся у спосіб не передбачений ст. 215 ЦК України.

Крім того, позивач звертаючись до суду посилається на те, що підставою нікчемності оспорюваного правочину є продаж транспортного засобу за ціною нижчою від звичайної більше ніж на 20 %.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Суд, звернув увагу, що при укладені договору купівлі-продажу від 28.04.2016 р. транспортного засобу його вартість визначалась на підставі Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу, складеного у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, даний звіт замовляв саме банк.

Статтями 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов, відтак такий договір є укладеним.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «КЛАСИКБАНК» про застосування наслідків нікчемності правочину.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «КЛАСИКБАНК» до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: