Справа № 477/1673/17
Провадження № 2/477/953/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення заборгованості із аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги виклала наступним чином.

Рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 квітня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак цих коштів не достатньо для належного забезпечення дитини, ціни з моменту прийняття судового рішення значно виросли. Відповідач постійно працює і має значний дохід, тому вважала, що спосіб стягнення аліментів потрібно змінити на стягнення нього аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. Крім того просила стягнути з відповідача заборгованість із аліментів за період з 1 липня 2017 року по 1 вересня 2017 року.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити, вказавши також, що їй достовірно невідомо де він працює і який точний заробіток отримує, однак вважала, що це не маленька сума, яка дозволяє йому жити в достатку, але на забезпечення дитини надавати тільки незначні кошти. Також додала, що останнім часом відповідач перестав платити аліменти, тому просила стягнути заборгованість по ним.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, зазначивши, що звільнився з лав Збройних Сил та на теперішній час перебуває як безробітний в Харківському МЦЗ з 7 липня 2017 року, що не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Також вказав, що з 6 вересня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, на яку витрачає багато коштів оскільки вона часто хворіє, а ще має батьків пенсіонерів, які також частково перебувають на його утриманні.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Сторони перебували в шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В теперішній час їх шлюб припинився і син залишився проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 квітня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 та 3 цієї статті).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застсоування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/.

Так, підстави для визначення розміру способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі зазначені в ст. 184 СК України, а саме: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто в інших випадках, за наявності офіційного та постійного заробітку суд присуджує стягнення аліментів в частці від доходу платника.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В статті 60 ЦПК України також визначено, що докази повинні подаватися сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач нещодавно звільнився із військової служби і даних, які б вказували, що він має іншу роботу із мінливим заробітком чи отримує його частинами, нерегулярно або в натурі суду не надано.

Таким чином суд не знаходить підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Судом при цьому було роз'яснення позивачці про її право на звернення до суду з позовом щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що передбачено ст. 185 СК України, та додатково роз'яснення положення ст. 192 СК України про право вимоги щодо збільшення розміру аліментів за підстав, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні свого позову до суду, тому відповідно до норм статей цього ж закону та ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів із частки від заробітку на тверду грошову суму на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення заборгованості із аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину. Його повний текст був складений та підписаний 3 жовтня 2017 року.

Суддя Р.В. Козаченко