Провадження № 2/243/3975/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

При секретарі Мирошниченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 селищної ради, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 15.12.2016 року померла її мати ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя її мати залишила заповіт, відповідно до якого вона залишила ОСОБА_5 житловий будинок 4 по вул. Чапаєва смт Райгородок, а їй та її сестрі ОСОБА_3 будинок 103 по вул. Комарова смт Райгородок, де проживала померла. У передбачений законом шестимісячний строк вона та її донька ОСОБА_5 звернулись до Другої словянської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, у той же строк ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини після смерті матері на її корить. Після закінчення строку на прийняття спадщини нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5, а їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на померлу відсутні правовстановлюючі документи на право власності на будинок. Таким чином, вона у порядку спадкування стала власником спадкового майна, однак відсутність документів на це майно не може перешкоджати їй вільно користуватися цим майном, у звязку з чим просить суд визнати за нею право власності на буд. 103 по вул. Комарова в смт Райгородок Словянського району Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не зявилася, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не зявився, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з′явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наданими по справі доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР № 498718, ОСОБА_6 народилася 28.10.1956 року, її матірю зазначено ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЛИ № 335130, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 27.09.1977 року, прізвище дружини змінено на «Родик» (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 972491, ОСОБА_4 померла 15.12.2016 року, актовий запис № 82 (а.с.8).

Таким чином, судом встановлено, що померла ОСОБА_4 мати позивача ОСОБА_1

Згідно заповіту ОСОБА_4 від 24.11.2005 року, остання заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинок 103 по вулиці Комарова в смт Райгородок Словянського району (а.с.9).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна субєкту оціночної діяльності від 15.09.2017 року, будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами № 103 по вулиці Комарова в смт Райгородок є житловим будинком та його ринкова вартість становить 55 860 грн. (а.с.10-44).

Як вбачається з паспорту Бюро технічної інвентаризації м. Словянськ, забудовником індивідуального жилого будинку № 81 по вул. Колхозній смт Райгородок зазначено ОСОБА_4 (а.с.45).

Зазначене підтверджується Рішенням № 264 виконавчого комітету Словянської районної ради від 31.07.1957 року, Дозволом № 327 на виконання робіт від 01.10.1959 року та актом від 07.05.1958 року про відведення ОСОБА_4 земельної ділянки (а.с.46-47; 48; 49).

Відповідно до довідки ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області від 25.09.2017 року, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_4, померлій 15.12.2016 року, на підставі дозволу № 264 від 31.07.1957 року на право індивідуального будівництва житлового будинку в смт Райгородок Словянського району Донецької області по вул. Колхозна, земельна ділянка № 81 (раніше була вул. Колхозна, далі перейменовано на вул. Комарова), нумерація будинку була змінена з № 81 на № 103, у звязку з упорядкуванням території селищної ради (а.с.64).

Отже, в судовому засіданні, наданими належними письмовими доказами підтверджений факт того, що померлій ОСОБА_8 належав на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 103 по вул. Комарова в смт Райгородок.

Як вбачається з відповіді нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори від 29.09.2017 року, після померлої 15.12.2016 року ОСОБА_4 була заведена спадкова справа, свідоцтва про право на спадщину ще не видавались (а.с.61).

Оскільки рік побудови будинку - 1957, господарські будівлі та споруди побудовані також до 05.08.1992 року, то відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівельних споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 року № 95, документом, який, засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України 24.05.2001 року № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Отже, вищезазначений спадковий житловий будинок не можна віднести до категорії самочинних.

За життя спадкодавець не встигла, відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності на вищезазначене нерухоме майно в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації».

Складність у оформленні спадкової справи полягає у тому, що звернувшись до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-IV, що вступив в силу із змінами та доповненнями з 01.01.2013 року, функції державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від реєстраторів бюро технічної інвентаризації перейшли до державних реєстраторів відділу Словянської міської ради, Словянської райдержадміністрації та нотаріусів. Відповідно до п. З ч. 1 ст.24 вищенаведеного Закону, за державною реєстрацію має право звернутись власник або належним чином уповноважена особа.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з заявою про реєстрацію права власності до відділу реєстрації повинен звернутись власник, а оскільки він помер, у відповідності до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому заяву про реєстрацію права власності на житловий будинок подати не можливо.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що отримання та реєстрація правовстановлюючого документу, у даному випадку, непередбачена чинним законодавством, іншої процедури, окрім звернення до суду, відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 16 ЦК України, не існує.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Законність володіння, користування й розпорядження житловим будинком матірю позивача ніким і ніколи не заперечувалась.

У відповідності із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ст. 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із п. 4.15 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на імя спадкодавця.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 (із наступними змінами та доповненнями), якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розвязує питання про визнання права на спадкоємне майно.

Відповідно до розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом свого права, шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування в судовому порядку, оскільки іншим шляхом, ніж як через звернення до суду, реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи, закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: вулиця Комарова, будинок 103 в селищі міського типу Райгородок Словянського району Донецької області, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту.

На підставі викладеного й керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, 15, 16, 328, 1216, 1218, 1268 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15.12.2016 року, на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: вулиця Комарова, будинок 103 в селищі міського типу Райгородок Словянського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_9