Справа № 362/971/17 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю.Л.
Провадження № 22-ц/780/4721/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 03.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2017 року за скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», боржники: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування процесуальних документів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року стягувач ПАТ «ПроКредитБанк» звернувся до суду зі скаргою стосовно боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та із урахуванням зміни предмету скарги просив визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 про скасування процесуального документу від 15.02.2017 року по ВП № 53113294, ВП № 53113017, ВП № 53113856; визнати незаконними та скасувати повідомлення головного державного виконавця Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 про повернення виконавчих документів стягувачам без прийняття до виконання від 15.02.2017 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та зобовязати головного державного виконавця Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 відновити виконавчі провадження № 53113294, № 53113017, № 53113856.

В обґрунтування своїх вимог Банк посилався на те, що на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2013 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» стягнуто заборгованість за кредитними договорами в розмірі 4 424 931,02 грн., на що було видано виконавчі листи.

В подальшому, між Банком та боржниками були укладені договори про порядок виконання рішення по справі № 1008/6818/12, проте вказане рішення боржниками було виконано частково.

ПАТ «ПроКредитБанк» неодноразово звертався з виконавчими листами до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, однак йому було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень, і лише 14.12.2016 року були винесені постанови про відкриття вищезазначених виконавчих проваджень.

15.02.2017 року головним державним виконавцем Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про скасування процесуальних документів у виконавчих провадженнях № 53113294, № 53113017, № 53113856 на підставі проведеного начальником Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області контролю за рішеннями, діями державного виконавця та виявленого порушення вимог закону ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Із даним твердженням стягувач не згоден та вважає дану постанову незаконною, та просив задовольнити подану скаргу.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2017 року у задоволенні скарг ПАТ «ПроКредитБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним висновком суду, представник ПАТ «ПроКредитБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства.

Представник боржників ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу, які обґрунтовував тим, що підстави для відновлення виконавчих проваджень відсутні, оскільки постанова про скасування процесуального документу від 15.02.2017 р. в рамках виконавчих проваджень вже є скасованою державним вищестоящим органом, право на скасування яких надано цьому органу Законом, тому вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена на підставі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених належними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснень сторін у справі, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2013 року №1008/6818/12 з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» стягнуто заборгованість за кредитними договорами в розмірі 4 424 931, 02 грн. та 11 червня 2013 року було видано виконавчі листи для примусового виконання вказаного рішення суду.

06 листопада 2013 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та боржниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено Договори про порядок виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2013 року №1008/6818/12.

Згідно із меморіальними ордерами та виписок з особових рахунків боржниками рішення частково виконувалося.

14 грудня 2016 року головним державним виконавцем Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 було відкрито виконавчі провадження №53113294, №53113017 та №53113856 з виконання вищезазначених виконавчих листів.

13 лютого 2017 року начальником Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_8 у відповідності до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з метою здійснення контролю за законністю здійснення виконавчого провадження, проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження, про що винесено відповідну постанову, за результатами якої встановлено, що головним державним виконавцем відділу ОСОБА_9 при відкритті виконавчого провадження порушено вимоги статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не взято до уваги той факт, що строки предявлення виконавчих документів до виконання згідно чинного законодавства порушено та зобовязано державного виконавця відділу усунути недоліки, шляхом винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувану без прийняття до виконання.

15лютого 2017 року головним державним виконавцем відділу ОСОБА_9 на підставі пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчих документів стягувану без прийняття до виконання, постанови про скасування постанови про арешт майна боржників, які направлені на адресу стягувача до відома.

Постановами в.о. начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_10 №5, №6 та №7 від 20.03.2017 року, визнано спірні постанови начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 про проведення перевірки виконавчого провадження від 13.02.2017 такими, що винесені з порушенням частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання та відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що скаржником не надано доказів спростування того, що скасування постанов, винесених в рамках виконавчого провадження, не входить до переліку повноважень начальника ДВС .

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції правомірним, та таким, що ухвалено з дотримання процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У справі, яка переглядається, виконавчий лист суд видав 11 червня 2013 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (10 квітня 2013 року).

Згідно до тексту самого виконавчого листа вбачається, що строк пред"явлення до виконання виконавчого листа передбачено один рік, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Саме такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи №6-711цс15 від 20 січня 2016 року .

Відповідно до вимог частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, приздійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Стаття 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2017 року під час перевірки з метою контролю за законністю здійснення виконавчого провадження встановлено, що головним державним виконавцем відділу ОСОБА_5 при відкритті виконавчих проваджень №53113294, №53113017 та №53113856 не взято до уваги той факт, що строки предявлення виконавчих документів до виконання згідно чинного законодавства порушено та зобовязано державного виконавця відділу усунути недоліки, шляхом винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.

Колегія суддів вважає, що суд перешої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відхилення скарги ПАТ "ПроКредитбанку" оскільки з матеріалів справи вбачається, що строк пред"явлення виконавчого документа до виконання сплив 11 квітня 2014 року, а питання щодо поновлення строку пред"явлення виконавчого документа до виконання у встановленому чинним законодавством порядку стягувачем не вирішувалося.

Посилання стягувача на преривання строку пред"явлення виконавчого документа до виконання у зв"язку з його пред"явлення до виконання 23 серпня 2013 року та 04 жовтня 2016 року не може бути доказом преривання, оскільки даних щодо відкриття виконавчого провадження за вказаними випдками суду не нададавалося, а тому вказаний строк сплив 11 квтня 2014 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відхилення скарги, оскільки доводи апелянта не ґрунтуються на наявних у справі доказах та законі, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись, ст.ст. 12, 41, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 212, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 383 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_11