Справа № 235/457/17
Провадження № 2/235/484/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 у м. Покровську Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні спадковим майном - житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, на якій він розташований, шляхом передачі комплекту ключів від вхідних дверей домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її син ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого між іншим входить вищезазначений будинок.

Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину в установленому законом порядку, шляхом подання приватному нотаріусу Красноармійського міського нотаріального округу Богатовій І.О. заяви про прийняття спадщини, однак до теперішнього часу, у зв'язку з наявністю судового спору щодо складу спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину за законом ніким із спадкоємців не отримано.

Позивач вказує, що в спадковому будинку залишається проживати відповідач, яка на подвір'я і в будинок її не впускає, відмовляється не тільки передати ключі від вхідних дверей у будинок, а й взагалі не бажає надати можливість оглянути подвір'я та будинок. Усі її усні звернення (прохання) до відповідача з метою отримання доступу до спільного помешкання та надання дублікатів ключів від вхідних дверей ні до чого не призвели.

З огляду на вищенаведене, просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спадковим майном - житловим будинком № 19, за адресою: вул. Котовського, м. Покровськ, та земельною ділянкою, на якій він розташований, шляхом передачі комплекту ключів від вхідних дверей домоволодіння, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила такий задовольнити, а також просила суд залишити без розгляду її клопотання про виклик свідка ОСОБА_6, яке було зазначено у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання, яке за її клопотанням від 19.04.2017 року було відкладене на 05.05.2017 року, не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином. У попередніх судових засіданнях позов підтримувала у повному обсязі, просила суд такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні, за безпідставністю позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, вирішуючи заяву в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, 20.06.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) було укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 97 (а.с. 79).

Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження від 20.06.2000 року, серії НОМЕР_2, видане Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 236 (а.с. 80) та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народженнявід 15.02.1991 року, серії НОМЕР_3, видане міським відділом ЗАГС м. Красноармійська (а.с. 127).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькі області (а.с. 6).

Після його смерті відкрилася спадщина.

За час свого життя померлий ОСОБА_4 не складав заповіту та не залишав ніякого розпорядження стосовно того, кому він хоче залишити спадкове майно.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів спадкової справи, копія якої надано суду та яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що з метою прийняття спадщини позивач та відповідач у справі звернулися із заявами до нотаріуса про отримання свідоцтва про право власності (а.с.70, 104)

Постановою № 130/02-31 від 21.02.2015 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка, у зв'язку з ненаданням необхідних документів, а саме - відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на спадкове майно та згоди інших спадкоємців про виділ частки у спільному майні подружжя (а.с. 103).

Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась 26.11.2015 року до нотаріуса із заявою із проханням не видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті її сина, у зв'язку із тим, що між спадкоємцями існує спір щодо виділення долі дружині померлого, справа знаходиться у касаційній інстанції (а.с.135-137).

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 30.07.2015 року, після смерті ОСОБА_4, між сторонами у справі існує спір щодо наступного спадкового майна:

-транспортний засіб ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 25.04.2008 року, зареєстрованого на підставі довідки-рахунок МОЛ №137283 від 03.07.2001 року;

-транспортний засіб ПГА1, державний номер НОМЕР_7 № шасі НОМЕР_8, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 25.04.2008 року, зареєстрованого на підставі акту-прийому передачі ДЮА №218718 від 7.10.2002 року;

-трактор КИЙ-14102Ш НОМЕР_10 2012 року;

-трактор ХТА-200 (НОМЕР_12, двиг. НОМЕР_11);

-земельна ділянка, пл. 0.1000 га, яка розташована на території АДРЕСА_2, призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

-жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 1115,5 кв.м., який згідно договору від 20.09.1989 року ОСОБА_10 продала ОСОБА_4 (а.с.49-57).

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_9 за участю третьої особи Красноармійської міської ради Донецької області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна відкрито касаційне провадження (а.с. 136).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право спадкоємців на певне майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом). В кожному свідоцтві зазначається все спадкове майно і перелічуються всі спадкоємці та визначається частка спадщини спадкоємця, якому видається свідоцтво про право на спадщину.

Отримання свідоцтва про право на спадщину за загальним правилом є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак в певних випадках спадкоємець без свідоцтва про право на спадщину не зможе здійснити свої спадкові права.

Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У судовому засіданні сторони підтвердили, що на даний час свідоцтва про право на спадщину за законом ніким із спадкоємців не отримано, у зв'язку з наявністю судового спору щодо складу спадкового майна.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні будинком, який входить до спадкової маси, в порушення вищеозначених вимог закону, не надала суду доказів, які підтверджують як наявність самого будинку, зокрема із відповідними заявами в порядку ст.133,137 ЦПК України до суду щодо витребування документів не зверталась, так і доказів щодо перешкод, які чинить їй відповідач у користування цим будинком не надала.

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього.

У даній справі предметом спору є усунення перешкод у користуванні спадковим майном, а саме, будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований.

Законом передбачено, зокрема, ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, позивачем не виконано вимоги статті 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Позивачем не надано доказів в підтвердження позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що оскільки немає реального розподілу житлового будинку, позивач не може ставити питання про усунення перешкод у користуванні ним або його часткою та земельною ділянкою,на якій він розташований.

Оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивача, оскільки останньою не надано належних доказів порушення її прав щодо вказаного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, та створення відповідачем перешкод у користуванні ним, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що протягом розгляду справи суд, неодноразово роз'яснював позивачу зміст ч. 1 ст. 11 ЦПК України стосовного того, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Водночас, суд вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом з інших підстав.

Керуючись ст.ст.10, 11,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів