АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2017 у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», -

В С Т А Н О В И Л А

У листопаді 2016 року заявник ТОВ «ТЄС», звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив суд: визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої І.В. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.11.2016 в межах виконавчого провадження № 50961598 на примусове виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 від 13.08.2015 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» суми боргу у розмірі 4402896,31 грн., протиправними; скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.11.2016, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. в межах виконавчого провадження № 50961598 на примусове виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 від 13.08.2015 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» суми боргу у розмірі 4402896,31 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2017 в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» - відмовлено.

Справа № 755/17594/16-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/9654/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з судовим рішенням, представником ТОВ «ТЄС» подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм процесуального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що права ТОВ «ТЄС» як боржника не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника під час вирішення цього питання, акт складено по суті одноособово, без достатньої перевірки належності нерухомого майна боржнику, з грубим порушенням процедури його складення, а також порядку та правил передачі майна на зберігання. Також зазначає, що при проведенні оскаржуваної виконавчої дії скаржник не був присутній та взагалі не повідомлявся Державним виконавцем про час та день проведення опису та арешту майна, відповідно, скаржник був позбавлений можливості скористатись передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» правами надавати пояснення або заперечення, вносити зауваження, користуватися послугами адвокатів тощо. В оскаржуваній постанові не зазначено, на якій підставі було обрано зберігачем майна саме ОСОБА_5 та чому дане приміщення не може перебувати на відповідальному зберіганні у ТОВ «ТЄС». Крім того, в оскаржуваній постанові про опис та арешт (коштів) боржника від 18.11.2016 не зазначені всі необхідні реквізити описаного та арештованого майна. Також зазначає, що оскаржувану постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.11.2016 винесено в межах примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва, однак, виконавчого документа, виданого вищевказаним судом, не існує. Таким чином, всі виконавчі дії, вчинені щодо виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва, включаючи опис та арешт майна є незаконними.

Вважаючи постановлену ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник ТОВ «ТЄС» - Пушок С.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «ТЄС», перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ТОВ «ТЄС», суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що дії та рішення державного виконавця Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В відповідають вимогам закону та є правомірними.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.08.2015 Дніпровським районним судом м. Києва, за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС-К», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості у сумі 4376986 грн. 31 коп.; третейського збору у сумі 25500 грн.; витрати за публікацію оголошення у сумі 420,00 грн..

26.04.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 6/755/1048/15, виданого 13.08.2015 Дніпровським районним судом м. Києва (ВП № 50961598).

В подальшому, в межах виконання вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем Косаревою І.В. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.11.2016, згідно якої було описано та накладено арешт на майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 6, та складається: тамбур, г, ганок, г1, навіс г2, прибудова котельні г1-1, навіс г2-1, приміщення двоповерхове, вікна пластикові, в доброму стані, в середині косметичний ремонт. Також, на описане майно було накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчужувати, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_5 (а.с.3-5).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В обгрунтування апеляційної скарги представник ТОВ «ТЄС» посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм процесуального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що права ТОВ «ТЄС» як боржника не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника під час вирішення цього питання, акт складено по суті одноособово, без достатньої перевірки належності нерухомого майна боржнику, з грубим порушенням процедури його складення, а також порядку та правил передачі майна на зберігання. Також зазначає, що при проведенні оскаржуваної виконавчої дії скаржник не був присутній та взагалі не повідомлявся державним виконавцем про час та день проведення опису та арешту майна. Крім того, в оскаржуваній постанові про опис та арешт (коштів) боржника від 18.11.2016 не зазначені всі необхідні реквізити описаного та арештованого майна.

Колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків» та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10- денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п. 12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, слід дійти висновку, що Законом України «Про виконавче провадження» належним повідомленням є направлення на адресу учасників виконавчого провадження повідомлення про вчинення виконавчих дій. При цьому відсутність учасників виконавчого провадження не перешкоджає здійсненню виконавчих дій. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що боржник ТОВ «ТЄС» знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Купріна, 121-А, а майно, на яке було накладено арешт: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 6, яка являється територією, що не підконтрольна державним органам України, у зв'язку з чим державний виконавець був позбавлений можливості повідомити боржника про проведення опису та арешту майна.

Крім того, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника містить відомості про загальну площу приміщень та адресу місцезнаходження майна, яке описується та на яке накладається арешт, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 18.11.2016. При цьому, зі змісту постанови вбачається, що державним виконавцем були визначені відмінні ознаки нежитлових приміщень, які підлягали опису та які, були відомі державному виконавцю на момент проведення опису.

Щодо доводів апелянта відносно того, що зі змісту постанови неможливо встановити відсутність особистої заінтересованості понятих у проведенні опису та арешту майна боржника, зв'язок між ними та на якій підставі було обрано зберігачем майна саме ОСОБА_5 та чому дане приміщення не може перебувати на відповідальному зберіганні у ТОВ «ТЄС», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігану. Копія постанови вручається новому зберіг ану, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» не заборонено визначати зберігачем арештованого майна іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, що свідчить про правомірність дій державного виконавця щодо призначення ОСОБА_5 зберігачем арештованого майна. При цьому, дана особа була попереджена державним виконавцем про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, а стороною заявника не було надано суду будь- яких доказів, які б підтверджували особисту заінтересованість даного зберігача майна у призначенні саме її відповідальним зберігачем.

Також, статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Відповідно до п. 13 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна були проведені у присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким були роз'яснені їх права та обов'язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, доказів, які б вказували на те, що вказані особи будь-яким чином вплинули на проведення виконавчих дій або мали особисту заінтересованість у проведенні даних виконавчих дій суду надано не було.

Крім того представник ТОВ «ТЄС» в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржувану постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.11.2016 винесено в межах примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва, однак, виконавчого документа, виданого вищевказаним судом, не існує. Таким чином, всі виконавчі дії, вчинені щодо виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва, включаючи опис та арешт майна є незаконними. Колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи виходячи з такого.

Так, і змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем визначено, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна боржника ТОВ «ТЄС» були здійснені саме в межах виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість у сумі 4376986 грн. 31 коп.; третейського збору у сумі 25500 грн.; витрати за публікацію оголошення у сумі 420,00 грн., у зв'язку з чим зазначення, що виконавчий лист було видано Дніпропетровським районним судом м. Києва свідчить про технічну описку в частині зазначення суду, що видав виконавчий документ, проте в жодному разі не свідчить про неправомірність дій державного виконавця саме при проведенні опису та арешту майна боржника ТОВ «ТЄС».

Отже, дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про опис та арешт майна боржника відповідають вимогам закону та є правомірними, та такими, що здійснені у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, та відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволені скарги.

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги повністю дублюють вимоги позовної заяви, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: