АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 756/1829/17 Головуючий у І-й інстанції - Майбоженко А.М.
апеляційне провадження № 22-ц/796/9963/2017 Доповідач Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренка Євгена Сергійовича, діючого в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання рішення неправомірним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання рішення неправомірним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначала, що вона в травні 2015 року відкрила в ПАТ КБ «ПриватБанк» соціальну картку НОМЕР_1, на яку щомісяця надходила соціальна допомога на утримання новонародженої дитини. На її прохання, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем після народження дитини, її матір ОСОБА_3 продала частину зібраного урожаю та перерахувала кошти в сумі 17 127 грн., які були отримані від продажу урожаю на соціальну картку позивачки. 08 липня 2016 року кошти у розмірі 17 127 гривень були заблоковані відповідачем. Пізніше, на дану карту надходили також соціальні виплати у розмірі 1 720 грн., які також були заблоковані. На неодноразові звернення позивачки, кошти Банком не повернуті.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати рішення відповідача про блокування карти неправомірним, стягнути на її користь грошові кошти у розмірі 18 847 грн., відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 17 127 грн. 21 коп.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині задоволених вимог про стягнення грошових коштів, та ухвалити в цій частині нове рішення яким в позовних вимогах ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 127 грн. 21 коп. - відмовити, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що в травні 2015 року ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та була видана картка для отримання соціальної допомоги після народження дитини. Щомісячно на картку було здійснено перерахування соціальної допомоги.

Встановлено, що після відкриття вказаного рахунку, окрім соціальної допомоги, на дану картку були зараховані інші платежі та надходження. Так, в липні 2016 року зафіксовано надходження цільових коштів у розмірі 860 грн. та нецільових у розмірі 64 754,24 грн. Станом на 08.07.2016 залишок на картковому рахунку складав 17 127,21 грн.

В серпні та вересні 2016 року на вказаний рахунок надійшли цільові кошти у розмірі 1720 грн. У зв'язку з надходженням нецільових коштів, картковий рахунок позивача був заблокований відповідачем. На лист позивача щодо отримання інформації про причини блокування рахунку, відповідачем направлено лист з переліком можливих причин блокування рахунку.

Заперечуючи проти позову, Банк зазначав, що при прийнятті рішення про блокування карткового рахунку позивачки, відповідач діяв у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг. Так, п.1.1.3.2.13 вказаних правил, Банк має право відмовитись від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Частиною 1 ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

За змістом ч.3 ст. 1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

За правилом ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначала, що у зв'язку з скрутним матеріальним становищем після народження дитини, її мати ОСОБА_3 продала частину зібраного урожаю та перерахувала кошти в сумі 17 127 грн. на соціальну картку позивачки, які 08.07.2016 року були заблоковані відповідачем. Також на дану карту надходили соціальні виплати у розмірі 1 720 грн., які також були заблоковані.

Дані доводи позивачки представником відповідача не спростовані, суду не надано належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що позивачка здійснювала незаконні фінансові операції, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення. Відсутні в матеріалах справи докази й того, що підозри відповідача щодо використання позивачкою Банку для проведення незаконних операцій є реальними та вмотивованими.

Судом встановлено, що 01 червня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повернув ОСОБА_2 соціальні виплати у розмірі 1720 грн.

На момент розгляду справи відповідачем не повернуто позиваці 17 127 грн. 21 коп., які були перераховані на соціальну картку її матір'ю ОСОБА_3

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що по справі відсутні будь-які правові підстави для утримання Банком коштів, належних позивачці, їх використання відповідачем, й для обмеження позивачки у праві розпорядженні належним їй майном. За таких обставин, суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, стягнувши з відповідача на користь позивачки грошові кошти в сумі 17 127 грн. 21 коп. та відшкодувавши сплачений позивачкою судовий збір.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення в цій частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, й обставин, які були б обов'язковими підставами для скасування рішення суду, не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича, діючого в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», -відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Суддя (підпис) копія вірна

Суддя: Г.М. Заришняк

Секретар: