У Х В А Л А

02 жовтня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід плюс Захід» до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2017 року ТОВ «Схід плюс Захід» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті ним грошові кошти у сумі 102813,49 грн., сплачені йому на підставі виконавчого листа.

Ознайомившись із позовною заявою, вважаю, що вона не відповідає вимогам частини 5 ст.119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір» (далі Закон).

У своєму позові ТОВ «Схід плюс Захід», як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону, у відповідності до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, повязаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, повязаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Проте із аналізу позовних вимог слідує, що позивач не підпадає під дію вказаного пункту Закону, оскільки спір не повязаний з відшкодуванням вартості майна або його повернення громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні.

Позивач помилково посилається на певну частину пункту п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону, яка безпідставно вирвана із контексту всього речення, та має тлумачитися в єдиному логічному звязку щодо громадян, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та спорів щодо повернення ними свого майна.

Однак позивач до таких громадян не відноситься.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону, ставка судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 грн.).

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір , постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід плюс Захід» до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1