Справа № 610/1856/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне )

16.08.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Носова Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.02.2013 року на утримання доньки ОСОБА_4, з 400 грн. до 1/4 частини всіх видів заробітку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.04.2011 р. позивач зареєструвала шлюб із відповідачем. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2013 р. шлюб був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25.02.2013 р. відповідач повинен сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. На дату винесення рішення відповідач офіційно не працював. Вказана сума і тоді була невеликою.

Відповідач регулярно їздить на заробітки. Має заборгованість по аліментам в сумі 12982,37 грн. Останній раз аліменти у сумі 200 грн. він сплатив у травні 2015 р.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповідав, заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав.

За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Зі ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 08.04.2011 р. Веселівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис №01, який було розірвано між ними рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2013 року (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 251199, видане Веселівською сільською радою Балаклійського району Харківської області 15.08.2011 року (а.с.6).

Позивач 05.06.2015 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Усик», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 І-ВЛ № 261565 (а.с.8).

Після розірвання шлюбу, відповідача за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.02.2013 року було зобов'язано виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального розміру, починаючи з 05.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7) та видано виконавчий лист №610/404/13-ц (а.с.11).

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам вбачається, що відповідач станом на 01.06.2017 р. має заборгованість по аліментам у розмірі 12982,37 грн. (а.с.12).

Довідкою Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 23.06.2017 р. № 667 встановлено, що ОСОБА_1 має склад сімї: донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Із довідки Балаклійського ДНЗ (ясла-садок) №7 від 23.06.2017 р. № 01-19/11 вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувала дитячий садок з 01.07.2014 р. по 01.07.2017 р. Її батько ОСОБА_2 не приймав участь у вихованні доньки, на батьківські збори не приходив, дитину до садочка не приводив і не забирав. (а.с.10).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною ч. ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища через перебування у відпустці по догляду за дитиною без збереження заробітної плати, збільшення витрат на утримання дітей, працевлаштування відповідача .

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 ЗУ вiд 21.04.1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.

Нести відповідальність з утримання дитини повинні обидва батьки. В той же час позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідач працездатний, працевлаштований, а значить отримує дохід, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 05.02.2016 року у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів з 400 грн. до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача кожного місяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 223, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.02.2013 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 400 грн. до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача кожного місяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в дохід держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Cуддя