Справа №639/3572/13-ц
Провадження №2/639/114/17
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої підприємству,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2013 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої підприємству, в якому просив суд: стягнути з ОСОБА_1 відшкодування шкоди завданої підприємству у розмірі 59 920, 47 грн., а також стягнути з відповідача компенсацію сплачених при зверненні до суду судових витрат в розмірі 599, 20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, щоОСОБА_1 працював в ПАТ «ГОНГ» з 22.07.2011 року до 15.11.2012 року на посаді виконуючого обовязки начальника автозаправної станції на підставі наказу про призначення № 137-к від 21.07.2011 року.

21.07.2011 року з ОСОБА_1 був укладений типовий Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в якому вказано, що ОСОБА_1 виконує роботу по прийому, видачі паливно-мастильних матеріалів, зберіганню та обліку паливно-мастильних матеріалів, облік грошових коштів.

ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією начальника автозаправної станції ПАТ «ГОНГ» , яка затверджена наказом по ПАТ «ГОНГ», що затверджена наказом № 28 від 14.02.2012 року.

09.10.2012 року на підставі доповідної записки ОСОБА_1 про закінчення на АЗС бензину А-95, розпорядженням про інвентаризацію від 09.10.2012 по підприємству було призначено інвентаризацію.

В ході проведення інвентаризації була встановлена нестача бензину А-95 в кількості 3 495, 37 літрів на суму 38 449,07 грн.

10.10.2012 року на підставі доповідної записки ОСОБА_1 про закінчення на АЗС дизельного палива, розпорядженням про інвентаризацію від 10.10.2012 року по підприємству було призначено інвентаризацію.

В ході проведення інвентаризації була встановлена нестача дизельного палива в кількості 808,85 літрів на суму 7 926,73 грн.

19.10.2012 року на підставі заяви ОСОБА_1 про закінчення на АЗС бензину А- 92 розпорядженням про інвентаризацію від 19.10.2012 року по підприємству була призначено інвентаризацію.

В ході проведення інвентаризації була встановлена нестача бензину А-92 в кількості 446,61 літрів на суму 4 778,73 грн.

31.10.2012 року на підставі доповідної записки ОСОБА_1 про закінчення на АЗС бензину А-76, розпорядженням про інвентаризацію від 31.10.2012 року по підприємству було призначено інвентаризацію.

В ході проведення інвентаризації була встановлена нестача бензину А-76 в кількості - 922,73 літрів на суму 8 765,94 грн.

Інвентаризації нафтопродуктів проводились з участю ОСОБА_1, всі результати зафіксовані документально, підписані комісією та ОСОБА_1

Наявність нестачі нафтопродуктів ОСОБА_1 керівництву ПАТ «ГОНГ» пояснити не зміг.

Таким чином, ОСОБА_1, який був матеріально відповідальною особою, що займав посаду виконуючого обов'язки начальника АЗС ПАТ «ГОНГ», повинен був приймати міри для зберігання, обліку паливно-мастильних матеріалів, однак допустив нестачу паливно-мастильних матеріалів, а саме:

- А-95 - 3495,37 літрів, на суму 38 449,07 грн.,

- дизельне паливо - 808,85 літрів, на суму 7 926,73 грн.,

- А-92 - 446,61 літрів, на суму 4 778,73 грн.,

- А-76 - 922,73 літрів, на суму 8 765,94 грн.

Загальна сума нестачі допущена ОСОБА_1 склала 59 920,47 грн.

Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду із вище зазначеним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 13.06.2017 року № 200,в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 працював в ПАТ «ГОНГ» з 22.07.2011 року до 15.11.2012 року на посаді виконуючого обовязки начальника автозаправної станції на підставі наказу про призначення № 137-к від 21.07.2011 року, що підтверджується його особовою карткою та наказом Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» № 137-к від 21.07.2011 року . (а.с. 12-13, 14)

При призначенні на посаду з ОСОБА_1 було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого він виконує роботу по прийому, видачі паливно-мастильних матеріалів, зберігання та обліку паливно-мастильних матеріалів, обліку грошових коштів. ( а.с. 15)

Згідно з п.4.2 посадової інструкції начальника автозаправної станції ПАТ «ГОНГ», затвердженої наказом ПАТ «Гонг» від 24.02.2007 року №80, начальник АЗС є матеріально відповідальною особою та несе персональну відповідальність за зберігання та відпуск нафтопродуктів. (а.с. 16-25)

Відповідно до п.п. 10.4.1, 10.4.2 Інструкції №281 про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетик України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року, на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок).

Таким чином, ОСОБА_1, як матеріально відповідальна особа, на виконання вимог п. 14.7. Інструкції № 281, зобовязаний був здійснювати оперативний контроль за наявністю нафти і нафтопродуктів у резервуарах, в яких здійснювався відпуск нафтопродуктів, шляхом проведення щоденного вимірювання кількості нафтопродуктів.

Згідно з розпорядженням №324 від 09.10.2012 року, на підставі доповідної ОСОБА_3 від 09.10.2012 року, на АЗС ПАТ "Гонг" було проведено інвентаризацію у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1, за результатами якої було встановлено фактичний залишок бензину А-95 у кількості 1738 л. та визначена нестача з урахуванням нестачі в межах природних норм втрат в розмірі 3495,37 л. на суму 38 449, 07 грн.. Вказана нестача підтверджується Актом інвентаризації на АЗС № 4 від 09 жовтня 2012 року, який було складено на підставі Розрахунку природних витрат нафтопродуктів по АЗС за період з 1 січня 2012 року до 9 жовтня 2012 року, Порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів (нафти) за станом на 9 жовтня 2012 року та Акту вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах ПАТ «Гонг» АЗС за станом на 10 год. 30 хв. 9 жовтня 2012 року. (а.с. 26, 27, 28-29, 30, 31, 32)

Згідно з розпорядженням №325 від 10.10.2012 року, на підставі доповідної ОСОБА_3 від 10.10.2012 року, на АЗС ПАТ "Гонг" було проведено інвентаризацію у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1, за результатами якої було встановлено фактичний залишок дизельного палива у кількості 1 400, 00 л. та визначена нестача в межах природних норм втрат в розмірі 808, 85 л. на суму 7 926, 73 грн.. Вказана нестача підтверджується Актом інвентаризації на АЗС № б/н від 10 жовтня 2012 року, який було складено на підставі Розрахунку природних витрат нафтопродуктів по АЗС за період з 21 травня 2012 року до 10 жовтня 2012 року, Порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів (нафти) за станом на 10 жовтня 2012 року та Акту вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах ПАТ «Гонг» АЗС за станом на 09 год. 00 хв. 10 жовтня 2012 року. (а.с. 33, 34, 35-36, 37, 38, 39)

Згідно з розпорядженням №326 від 19.10.2012 року, на підставі пояснювальної ОСОБА_3 від 19.10.2012 року, на АЗС ПАТ "Гонг" було проведено інвентаризацію у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1, за результатами якої було встановлено фактичний залишок бензину А-92 у кількості 1 830, 00 л. та визначена нестача в межах природних норм втрат в розмірі 446,61 л. на суму 4 778, 73 грн.. Вказана нестача підтверджується Актом інвентаризації на АЗС № 6 від 19 жовтня 2012 року, який було складено на підставі Розрахунку природних витрат нафтопродуктів по АЗС за період з 1 січня 2012 року до 19 жовтня 2012 року, Порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів (нафти) за станом на 19 жовтня 2012 року та Акту вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах ПАТ «Гонг» АЗС за станом на 08 год. 00 хв. 10 жовтня 2012 року. (а.с. 43, 44, 45, 46-47, 48, 49, 50)

Згідно з розпорядженням №330 від 31.10.2012 року, на підставі доповідної ОСОБА_3 від 30.10.2012 року, на АЗС ПАТ «Гонг» було проведено інвентаризацію у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1, за результатами якої було встановлено фактичний залишок бензину А-76 у кількості 1665, 00 л. та визначена нестача в межах природних норм втрат в розмірі 922, 73 л. на суму 8 765, 94 грн. Вказана нестача підтверджується Актом інвентаризації на АЗС № 7 від 31 жовтня 2012 року, який було складено на підставі Розрахунку природних витрат нафтопродуктів по АЗС за період з 25 червня 2012 року до 31 жовтня 2012 року, Порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів (нафти) за станом на 31 жовтня 2012 року та Акту вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах ПАТ «Гонг» АЗС за станом на 09 год. 40 хв. 31 жовтня 2012 року. (а.с. 54, 55-56, 57, 58, 59, 63)

Загальна сума нестачі склала 59 920,47 грн.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року по кримінальній справі № 639/11879/14-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням його права займати організаційно розпорядчі посади пов'язані з матеріальною відповідальністю на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

ОСОБА_1 від призначеного судом основного та додаткового покарання у вигляді обмеження волі, з позбавленням права займати організаційно розпорядчі посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю, звільнено на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_1 у вигляді особистого зобовязання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за проведену експертизу в розмірі 2942,40 грн. (дві тисячі девятсот сорок дві гривні 40 копійок), які перерахувати на р/р №0005, код банку 37999680, МФО 851011, код доходів 24060300, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова.(а.с. 156-158)

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2017 року по кримінальній справі № 639/11879/14-к апеляційну скаргу прокурора задоволено.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінено.

ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст. 367 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням його права займати організаційно - розпорядчі посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_1 звільнено від основного та додаткового покарання, у зв'язку із закінченням строків давності.

В решті вирок залишено без змін. (а.с. 159-161)

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КЗпП України передбачено матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

При покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантується шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (вимоги ч. 2 ст. 130 КЗпП України).

Отже, обовязковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема і повної матеріальної відповідальності згідно ст. 134 КЗпП України, є вина особи у взаємозвязку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Зокрема, суд зобовязаний з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Матеріальна відповідальність працівника у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, настає у випадках, передбачених статтею 134 КЗпП, коли:

між працівником і підприємством укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або з іншою метою;

майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовим дорученням або іншими разовими документами;

шкоди завдано діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), зокрема під час їх вироблення, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством працівникові в користування;

відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану підприємству під час виконання трудових обовязків;

шкоди завдано не під час виконання трудових обовязків;

посадова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

керівник підприємства будь-якої форми власності винний у невчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Відповідно до статті 135-1 КЗпП договори про повну матеріальну відповідальність укладаються лише у письмовій формі з працівниками (що досягли 18 років), які обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Як зазначено у статті 135-1, перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Слід звернути увагу, що стаття 135-1 КЗпП категорично формулює правило про припустимість укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність лише з працівниками, що обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Якщо ж до трудових обовязків працівників такі функції не входять, укладення договору про повну матеріальну відповідальність суперечитиме закону, хоч би посада, яку обіймає працівник, або робота, яку він виконує, і була зазначена у Переліку № 447.

А отже, відповідно до статті 135-1 КЗпП договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися, якщо є одночасно дві умови:

наявність посади, яку працівник обіймає, або роботи, котру він виконує, у Переліку № 447;

виконання обовязків згідно з посадою, а також роботи за фахом має бути безпосередньо повязане зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених працівникові цінностей.

Таким чином, лише формальний підхід (наявність посади або роботи в Переліку № 447) не дає підстав для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника немає перелічених обовязків.

Укладаючи договір про повну матеріальну відповідальність, один оригінальний примірник такого договору передають працівникові, а другий зберігають у його особовій справі.

Слід зазначити, що факт укладення договору про повну матеріальну відповідальність не може бути підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності, якщо він не підпадає під категорію працівників, з якими роботодавець згідно із законодавством може укладати такий договір.

З цього приводу Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 розяснив, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобовязаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи укладали його. Коли нема цих умов, на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Сфера застосування зазначених договорів є обмеженою, тобто такий договір не можна укладати з будь-яким працівником. На сьогодні в Україні є чинним Перелік посад і робіт №447/24. Цей документ містить вичерпний перелік посад та робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими можна укласти договір про повну відповідальність. Договори, укладені з працівниками, які не обіймають вказаних посад (не виконують робіт), є нікчемними і не тягнуть юридичних наслідків.

Зміст договору про повну матеріальну відповідальність не може визначатися на розсуд сторін. Сторони при укладенні договору зобовязані використовувати Типовий договір про повну матеріальну відповідальність, що міститься у додатку 2 до Переліку посад і робіт №447/24.

Одним із обовязків роботодавця, про який має бути зазначено у тексті договору про повну відповідальність, є обовязок ознайомити працівника, з яким укладено такий договір, з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за шкоду, завдану підприємству, а також з інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 займав посаду, виконував роботи, які визначені у Переліку № 447, вказані роботи безпосередньо повязані зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених йому цінностей.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої посадові обов'язки виконуючого обовязки начальника АЗС та умови договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що знаходяться в причинному зв'язку із заподіянням ПАТ «ГОНГ» матеріальних збитків, тому відповідач повинен нести матеріальну відповідальність відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України в повному розмірі.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого останнім судового збору у розмірі 599, 20 грн. у відповідності до платіжного доручення № 497 (а.с. 497)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 31, 57-60, 61, 79, 88, 169, 208, 209, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, п.п. 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», п.п. 10.4.1, 10.4.2 Інструкції №281 про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетик України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої підприємству задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» відшкодування шкоди завданої підприємству в розмірі 59 920, 47 грн. (пятдесят дев'ять тисяч девятсот двадцять гривень 47 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ГОНГ» судовий збір у сумі 599, 20 грн.(пятсот девяносто дев'ять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович