У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Червинської М.Є.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Маляренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним наказ № 8 інд. від 21 жовтня 2015 року про його звільнення, поновити його на роботі у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» (далі - ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ») на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду у цеху підготовки виробництва відділення механічних випробувань групи з ремонту механічного обладнання та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 5 травня 2011 року він працював у ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду у цеху підготовки виробництва відділення механічних випробувань групи з ремонту механічного обладнання. Відповідно до висновку МСЕК від 10 жовтня 2012 року йому встановлено третю групу інвалідності до 1 листопада 2016 року. Згідно із висновком ЛКК № 78 від 2 жовтня 2015 року йому протипоказана робота на висоті, в умовах шуму, з важкими умовами праці, у нічній зміні, строк встановлено постійно. Наказом № 8 інв. від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявлення невідповідності працівника займаній посаді.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки роботодавцем не було запропоновано йому перейти на легшу роботу за наявності такої можливості, що завдано йому моральних страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що підставі наказу ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» від 5 травня 2011 року ОСОБА_3 переведений з ПАТ «МК Азовсталь» до ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» на посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду відділення механічних випробувань групи з ремонту механічного обладнання.

Наказом ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» № 617 від 1 січня 2013 року ОСОБА_3 переведено слюсарем-ремонтником 5 розряду у механоскладальний цех, відділення механічних випробувань, група з ремонту механічного обладнання; наказом № 1327 від 1 жовтня 2013 року його переведено слюсарем-ремонтником 5 розряду в цех з обслуговування виробництва, відділення механічних випробувань, група з ремонту механічного обладнання; наказом № 267 від 1 червня 2014 року позивача переведено слюсарем-ремонтником 5 розряду групи з ремонту механічного обладнання відділення механічних випробувань цеху підготовки виробництва. На підставі наказу ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» № 883 від 1 вересня 2014 року ОСОБА_3 переведено слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху підготовки виробництва механічних випробувань, група з ремонтів та підготовки виробництва.

Пунктом 1.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2007 року № 246і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року за № 846/14113 (далі - Порядок), передбачено проведення періодичних медичних оглядів з метою, крім іншого, вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу.

Згідно із пунктом 4.1.5 Порядку рішення про профпридатність працівника приймає заклад охорони здоров'я, про що робиться запис у картці працівника.

Відповідно до п.3.6 Порядку роботодавець не допускає до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров'я.

Згідно з довідкою МСЕК № 1 м. Маріуполя серія 10 ААБ № 430725 від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано інвалідом третьої групи, загальне захворювання, строком до 1 листопада 2016 року. Відповідно до висновку про умови та характер праці він може працювати без важкої фізичної праці, нічних змін, протипоказана робота на висоті і в профшкідливих умовах; рекомендовано диспансерне спостереження терапевта, кардіолога, лікування в терапевтичному відділенню.

Представник відповідача в апеляційному суді пояснив, що ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» отримало довідку МСЕК від 13 жовтня 2014 року у серпні 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників:за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров'я пов'язане з умовами праці; за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов'язки.

На підставі розпорядження ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» № 486 від 6 серпня 2015 року для забезпечення умов праці відповідно з медичним висновком (довідка МСЕК № 430725 від 13 жовтня 2014 року) ОСОБА_3 переведено на посаду прибиральника службових приміщень з 10 серпня 2015 року по 23 серпня 2015 року зі збереженням середнього заробітку.

11 серпня 2015 року ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» звернулось до Міської лікарні № 4 з поданням про проведення позачергового медичного огляду ОСОБА_3

Відповідно до висновку ЛКК № 78 від 2 жовтня 2015 року ОСОБА_3 протипоказана робота на висоті, в умовах шуму, з важкими умовами праці, в нічні зміни, строк встановлено постійно. Додатком до заключного акта професійного огляду у ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» за 2015 рік визначено також, що ОСОБА_3 потребує переведення на іншу роботу за станом здоров'я.

Відповідно до п. 6 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, листів Міністерства праці та соціальної політики України від 16 квітня 2010 року № 63/010/82-10 та від 30 жовтня 2013 року № 134/13/82-1, у випадку роботи працівників одного підприємства на іншому, де працівник зайнятий повний робочий час, використовуються результати атестації і карти робочих місць підприємства, на якому виконуються роботи та які надаються таким підприємством підприємству виконавцеві робіт.

Наданою ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» картою умов праці № 60047 ПАТ «МК «Азовсталь», дослідження згідно якої проведено у грудні 2009 року, визначено, що робоче місце слюсаря-ремонтника 5 розряду є зі шкідливими і небезпечними умовами праці, має 2 фактори ІІ степеню, 2 фактори І ступеню; виконувана робота відноситься до фізичних робіт середньої важкості.

Статтею 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Судами також встановлено, що позивачу пропонувались наявні на підприємстві вакансії станом на 10 серпня 2015 року, 2 жовтня 2015 року та 8 жовтня 2015 року, з якими позивач був ознайомлений і від яких останній відмовився.

Наказом № 8 інв. від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади слюсаря-ремонтника 5 розряду, групи з ремонтів та підготовки виробництва, відділення механічних випробувань цеху підготовки виробництва на підставі п. 2 ч. 1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідність працівника займаній посаді.

Відповідно до виписки з протоколу засідання первинної організації профспілки металургів і гірняків України від 20 жовтня 2015 року № 48, профспілкою надана згода на звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що роботодавець тричі пропонував позивачу вакантні посади, від яких останній відмовився, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З такими висновками судів попередніх інстанції погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Виявленої невiдповiдностi працiвника займанiй посадi або виконуванiй роботi внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоров'я, якi перешкоджають продовженню даної роботи (п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій встановивши, що при звільненні позивача ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» не було допущено порушень його трудових прав, крім того, відповідач довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_3 виконував роботу на території ПАТ «МК «Азовсталь», яка є шкідливою та небезпечною, дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суди дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи заявника щодо того, що карта умов праці ПАТ «МК «Азовсталь», яку надано відповідачем у суді апеляційної інстанції, не стосується ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ», безпідставні, оскільки апеляційним судом встановлено, що робоче місце ОСОБА_3 знаходилося на території ПАТ «МК «Азовсталь» і він виконував роботу в цеху саме цього підприємства як під час роботи у ПАТ «МК Азовсталь», так і після переведення на роботу у ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ».

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є.Червинська
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко А.В.Маляренко