У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4, яка заповіла все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалося їй (позивачу).

Після смерті ОСОБА_4, відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 та 1/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1, та 1/2 та 1/6 частки земельної ділянки площею 0,179 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У січні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Вона звернулась до нотаріальної контори 23 лютого 2016 року.

Наголошувала на тому, що в 2007 році мати перенесла інсульт, тому з 2008 року вона переїхала проживати до неї щоб допомагати та доглядати за нею.

Зауважувала, що відповідач має право на обов'язкову частку у спадщині, однак за життя матері не дбав про неї, після її смерті не приймав участь у її похованні, тому просила зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_3 до 1/24 від обов'язкової частки у спадщині.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Одночасно ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року із посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню на підставі ст. 325 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог. Судами встановлено, що відсутність спілкування між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємцем ОСОБА_3 викликана не небажанням останнього доглядати за матір'ю, а його безпорадним станом, в зв'язку з постійними хворобами. Крім того, взаємовідносини які складались між матір'ю і сином, в даному випадку не мають ніякого правового значення.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ