Справа №442/5020/17
Провадження №2/442/1921/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є орендарем (користувачем) земельної ділянки, площею 0,0141 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

На даній земельній ділянці, ним без дозволу на початок будівельних робіт та відповідно без належно затвердженого проекту, самовільно побудовано нежитлову будівлю, загальною площею 105,70 кв.м.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на самочинне будівництво, в зв'язку з чим він звернувся до відповідача, який у свою чергу пояснив, що вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку, а тому в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Дрогобицької міської ради, в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову покладається на думку суду, чим не заперечив щодо його задоволення.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги клопотання сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є орендарем (користувачем) земельної ділянки, площею 0,0141 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права від 23.02.2017 року та договором оренди землі від 01.02.2017 року.

На даній земельній ділянці, ним без дозволу на початок будівельних робіт та відповідно без належно затвердженого проекту, самовільно побудовано нежитлову будівлю, загальною площею 105,70 кв.м., що підтверджується технічним паспортом виданим ФОП ОСОБА_2 - 03.12.2014 року.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно збудованого нерухомого майна, тобто будівельних норм та правил не порушено.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. З ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

В пункті 16 зазначеної Постанови вказується, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Оскільки, будівництво нерухомого майна здійснена позивачем без порушень будівельних, санітарних та екологічних норм та правил, що підтверджується «Звітом про проведення технічного обстеження», та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, то позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст..16, 328, 383, 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на нежитлову будівлю загальною площею 105,70 кв.м., яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ О.В. Крамар