АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/226/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 22-ц/789/1102/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ПСГП "Агрофірми "Чайчинецька" - Чауса С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду від 24 липня 2017 року у справі за позовом Лановецького споживчого товариства до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Чайчинецька", треті особи: приватний нотаріус Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області Голод Олександр Степанович, Чайчинецька сільська рада Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, Лановецького споживчого товариства, треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Чайчинецька", ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року Лановецьке споживче товариство звернулося в суд з позовом визнання за ним права власності на нежитлову будівлю (будівлю магазину) АДРЕСА_1 (далі за текстом спірне майно). Також, позивач просить суд витребувати спірне майно з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 та повернути його Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику; визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі від 04.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Голодом О.С. та зареєстрований в реєстрі за №246.

В обгрунтування своїх вимог посилалося на те, що титульним власником спірного майна було Лановецьке районне споживче товариство, яке у 2004 році передало його своєму правонаступнику Лановецькому споживчому товариству. Юридичним фактом на підставі якого у позивача виникло право власності на спірне майно, є передавальний акт від 01.04.2004 року, який є одностороннім правочином. В подальшому дане майно вибуло з володіння позивача всупереч його волі на підставі рішення Чайчинецької сільської ради, яке визнано недійсним та скасовано в судовому порядку. Таким чином, дане майно може бути витребуване у добросовісного набувача.

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, Лановецького споживчого товариства, треті особи: ПСП "Агрофірма "Чайчинецька", ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14.11.1997 року "Про закріплення земельної ділянки в постійне користування", №22 від 14.11.1997 року "Про визнання права власності на приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" в селі Чайчинці", №20 від 01.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину", №24 від 09.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину".

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що в 1994 році на базі колгоспу "Героїчна праця" було створено КСП "Агрофірма "Чайчинецька", надалі, у 1998 році СП "Агрофірма "Чайчинецька", а в 2000 році Лановецькою райдержадміністрацією було зареєстровано ПСП " Агрофірма "Чайчинецька", яке стало правонаступником сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Чайчинецька". На балансовому рахунку №33 колгоспу "Героїчна праця" села Чайчинці Лановецького району рахувався магазин торгівлі, роботи по будівництву якого було розпочато в 1975 році. Протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу "Героїчна праця" (правонаступником якого в кінцевому результаті є ПСП а/ф "Чайчинецька") від 04.02.1977 року, було вирішено ввести в експлуатацію будинок торгівлі і взяти його на баланс вартістю 31285.17 крб. Після реорганізації колгоспу "Героїчна праця" все майно колгоспу, включаючи приміщення магазину, яке належало на праві часткової власності всім членам колишнього колгоспу, за їх рішенням, шляхом об'єднання майна, було передано правонаступнику КСП агрофірма "Чайчинецька" на праві повного господарського віддання. Надалі, належні реорганізованому колгоспу права на приміщення магазину переходили до його правонаступників, зокрема в 1994 році до КСП "Агрофірма "Чайчинецька", без обовязку їх державної реєстрації.

Відтак, виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради, приймаючи рішення №№21, 22 від 14.11.1997 року "Про закріплення земельної ділянки в постійне користування" та "Про визнання права власності на приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" в селі Чайчинці", не маючи правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою та розпоряджаючись майном, яке в комунальній власності чи на балансі сільської ради не перебувало та не могло перебувати, за Лановецьким районним споживчим товариством, мав намір незаконно позбавити агрофірму "Чайчинецька" права власності, чим грубо порушив чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство. Жодних дій Лановецьким районним споживчим товариством по реєстрації права власності за нікчемним рішенням виконкому не проводилось, свідоцтво про право власності та акт на право користування земельною ділянкою не отримувались.

01.06.2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району було знову прийнято рішення №20 "Про визнання права власності на приміщення магазину" яким було визнано право власності на магазин за Лановецьким споживчим товариством, при цьому попереднє рішення виконкому від 14.11.1997 року в судовому порядку не скасовувалось.

09.06.2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району було прийнято уже третє рішення №24, яким було визнано право власності на магазин за Лановецьким споживчим товариством.

Рішенням Чайчинецької сільської ради Лановецького району №36 від 27.06.2007 року, рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради було скасовано.

24.05.2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області визнано недійсним та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року. Відтак, рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року є чинним та потребує свого скасування виключно в судовому порядку.

Приміщення магазину, обслуговувалось та залишалось в різні роки в правонаступників колгоспу "Героїчна праця", який збудував та прийняв будівлю в експлуатацію. Внаслідок чого 18.07.2007 року, виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради було прийнято рішення №29 "Про визнання права власності на магазин" за ПСП "Агрофірма "Чайчинецька", останнім було отримано свідоцтво на право власності та зареєстровано згідно закону.

Рішенням Лановецького районного суду від 24 липня 2017 року позов Лановецького споживчого товариства - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Голодом О.С. та зареєстрований в реєстрі за №246.

Визнано за Лановецьким споживчим товариством право власності на нежитлову будівлю будівлю магазину під АДРЕСА_1.

Витребувано з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 нежитлову будівлю - будівлю магазину під АДРЕСА_1 та повернуто її Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику.

В позові ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1, Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Чайчинецька" понесені Лановецьким споживчим товариством судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,64 грн. - по 81,21 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник Лановецького СТ - Козак Н.В. апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_3 та представник ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" -Чаус С.В. апеляційну скаргу підтримали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнятого 14.11.1997 року №22 право власності на магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чайчинці було визнано за Лановецьким районним споживчим товариством, а Лановецькому районному бюро технічної інвентаризації доручено провести його реєстрацію та видати реєстраційне посвідчення. Того ж дня, виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення №21 "Про закріплення земельної ділянки в постійне користування", яким закріплено за Лановецьким районним споживчим товариством право постійного користування земельною ділянкою розміром 0,16 га на якій розташований продовольчий і промисловий магазин в с.Чайчинці.

З постанови Зборів уповноважених пайовиків Лановецького районного споживчого товариства від 07.02.2003 року слідує, що загальними зборами пайовиків Лановецького районного споживчого товариства прийнято рішення реорганізувати Лановецьке районне споживче товариство шляхом виділення Лановецького та Вишгородецького споживчих товариств, з переходом відповідної кількості пайовиків та передачею відповідної частини майна товариства.

11.12.2003 року Лановецькою районною державною адміністрацією зареєстровано Лановецьке споживче товариство, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №217304 та копією Статуту Лановецького споживчого товариства.

Згідно пункту 1 розділу І Статуту Лановецького споживчого товариства, воно створене шляхом реорганізації (виділення) Лановецького районного споживчого товариства і є його правонаступником в частині переданих активів та пасивів.

Згідно акту передачі основних засобів станом на 01.04.2004 року з балансу Лановецького районного споживчого товариства до Лановецького споживчого товариства було передано основні засоби, в тому числі, магазин в с.Чайчинці, 1975 року введення в дію залишковою вартістю 31290 гривень.

В силу вимог ч.1 ст.19 Закону України "Про господарські товариства", ч.1 ст.104 ЦК України виділення слід розглядати, як один із способів реорганізації юридичної особи, не повязаний із її припиненням.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридичним фактом на підставі якого в новоствореної юридичної особи шляхом виділення виникають речові права на майно, в тому числі, право власності, є передавальний акт.

Станом на момент створення Лановецького споживчого товариства та передання йому у власність спірного приміщення магазину, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містилося норми права, згідно якої права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

01.06.2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення №20 "Про визнання права власності на приміщення магазину", яким визнано право власності на будівлю магазину АДРЕСА_2 за Лановецьким споживчим товариством.

08.06.2005 року Лановецьке споживче товариство звернулося до Лановецького районного БТІ з відношенням про виготовлення технічної документації на вказане приміщення та проведення права власності на нього з видачею свідоцтва на право власності Лановецького споживчого товариства на будівлю магазину по АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину" за Лановецьким споживчим товариством повторно визнано право власності на спірне майно.

Рішенням Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за №24 від 09.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину", а 18.07.2007 року виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради прийняв рішення №29 "Про визнання права власності на магазин", яким визнав право власності на будівлю магазину по АДРЕСА_1 за ПСП "Агрофірма "Чайчинецька".

12.09.2007 року Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації, на підставі рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за №29 від 18.07.2007 року, видано ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю магазину по АДРЕСА_1 та здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості на підставі виданого свідоцтва за цим підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно №15892412 від 12.09.2007 року.

Судом встановлено, що приміщення магазину в АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 є одним і тим же приміщенням, що підтверджується довідкою Чайчинецької сільської ради від 02.04.2012 року №49.

З договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Голодом О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №246, слідує що ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" 04.03.2011 року продало спірне майно ОСОБА_3 за 15000 гривень.

24.05.2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області, яке залишено без зміни постановами Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2011 року та Вищого господарського суду України від 28.09.2011 ро,. визнано недійсними та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року "Про скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року" та рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №29 від 18.07.2007 року щодо визнання за ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" права власності на будівлю магазину по АДРЕСА_1.

При прийнятті вищевказаних рішень господарський суд виходив з того, що рішення виконкому сільської ради були спрямовані на незаконне припинення права власності Лановецького споживчого товариства, яке у встановлений законом спосіб не оскаржувалося.

Тобто, право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу.

Крім цього, рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року у справі №921/774/14-г/4 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Чайчинецька" до Чайчинецької сільської ради, треті особи - ОСОБА_3, Лановецьке споживче товариство про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 09.06.2005 року №24 "Про визнання права власності на приміщення магазину" в задоволенні позову відмовлено. Рішення залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року та ухвалою Вищого господарського суду України від 08.09.2015 року.

В ході розгляду зазначених вище справ господарським судом Тернопільської області, серед інших доводів, предметом дослідження були і оскаржувані в зустрічному позові рішення Чайчинецької сільської ради №21 від 14.11.1997 року "Про закріплення земельної ділянки в постійне користування"; №22 від 01.11.1997 року "Про визнання права власності на приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" в с.Чайчинці і №20 від 01.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину", яким дано оцінку і зроблено правовий висновок про їх законність і обґрунтованість.

Рішенням господарського суду Тернопільської області у справі №6/28/5022-418/2011 від 24.05.2011 року встановлено, що Чайчинецькою сільською радою не доведено факт невідповідності попереднього рішення, прийнятого її виконкомом за №24 від 09.06.2005 року приписам Конституції, законів України чи іншим актам законодавства, як цього вимагають положення ст.ст.26, 59 Закону №280/97-ВР. Тому, рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року про скасування рішення її виконкому №24 від 09.06.2005 року винесене без наявності для цього передбачених законом підстав. З урахуванням наведеного, наступне рішення виконкому Чайчинецької сільської ради №29 від 18.07.2007 року про визнання за ПСП "Агрофірми "Чайчинецька" права власності на будівлю магазину по АДРЕСА_1 теж слід визнати недійсним (скасувати). Окрім того, рішення виконкому Чайчинецької сільської ради №29 від 18.07.2007 року суперечить нормам глави 2, ст.ст.59, 60 Закону №280/97-ВР, оскільки, воно прийнято без наявності у ПСП "Агрофірми "Чайчинецька" достатніх доказів на підтвердження права на згаданий об'єкт, в т.ч. внаслідок правонаступництва"

Обставини справи, що встановлені судовими рішеннями Господарського суду Тернопільської області, апеляційними та касаційними інстанціями у справі №921/774/14-г/4 та №6/28/5022-418/2011, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення і не підлягають додатковому доказуванню.

Згідно приписів ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно частин 1-2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

За правилами ст.ст. 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу.

Отже, продавцем майна за договором купівлі-продажу згідно ст.658 ЦК України має бути лише власник або належним чином уповноважений на укладення такого договору представник.

Таким чином, суд перщшої інстанції вірно прийшов до висновку, що ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" не мала права розпоряджатися спірною будівлею шляхом її продажі ОСОБА_3, так як право продажу належить лише власнику відчужуваного майна, тобто Лановецькому СТ.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи те, що майно, яке належить на праві власності Лановецькому СТ вибуло з володіння поза його волею і без його відома, а ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" не мало права відчужувати спірне майно, тому споживче товариство має право витребувати його від ОСОБА_3, при цьому він, як набувач за договором купівлі-продажу, може звернутися до суду з вимогою про стягнення витрачених ним коштів на придбання спірної будівлі з продавця, який не мав відповідних повноважень на укладення договору купівлі-продажу.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Голослівними є твердження предстаника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ПСП "Агрофірма "Чайчинецька", що магазин в с.Чайчинці Лановецького району було збудовано колгоспом "Героїчна праця", правонаступником якого є ПСП "Агрофірма "Чайчинецька", а отже, дане підприємство є власником спірного магазину, оскільки, даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Дані висновки суду також підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.05.2011 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2011 року.

Крім того, висновок суду про те, що право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, знайшло своє підтвердження в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2012 року по справі за позовом Лановецького споживчого товариства до ОСОБА_3, ПСП "Агрофірма "Чайчинецька", КП "Лановецьке районне БТІ" про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання провести державну реєстрацію цього майна, яка наявна в матеріалах справи.

Вірним є висновок суду щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14.11.1997 року Про закріплення земельної ділянки в постійне користування", №22 від 14.11.1997 року "Про визнання права власності на приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" в с.Чайчинці", №20 від 01.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину", №24 від 09.06.2005 року "Про визнання права власності на приміщення магазину" - слід відмовити, оскільки суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 на те, що йому як представнику ПСГП "Агрофірма Чайчинецька" в порушення вимог ст.193 ЦПКУ не було надано слово в судових дебатах. Із журналу судового засідання від 24.07.2017 р. вбачається, що інтереси підприємства представляли ОСОБА_2 і Чаус С.В., який і виступив в судових дебатах. Що ж стосується ненадання слова представнику фірми ОСОБА_2, то вказане процесуальне порушення не може бути підставою у відповідності до вимог ст. 308 ч.2 ЦПКУ для скасування правильного по суті судового рішення . Крім цього вказане порушення не порушує права апелянта ОСОБА_1, інтереси якої в апеляційній інстанції представляє представник ОСОБА_2, а ПСГП "Агрофірма Чайчинецька" інтереси якої в суді першої інстанції представляв ОСОБА_2 апеляційну скаргу не подавала. Крім цього, проаналізувавши довіреності, видані ПСГП "Агрофірма Чайчинецька" Чаусу С.В. та ОСОБА_2(а.с.95,96 т.2), то в колегії виник сумнів щодо їх правильності, оскільки вони видані 13.01.2017 року, а дійсні Чаусу С.В. до 23.03.2015 року, а ОСОБА_2- до 16.01.2016 року.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, що позивачем після скасування рішення суду не подавалось клопотання про збільшення позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним від 04.03.2011 року, не заслуговують на увагу, оскільки дане клопотання було подане позивачем 24.04.2014 року до першого розгляду даного позову по суті в червні 2014 року (т.1,а.с.52), а тому навіть і після скасування рішення суду позов про збільшення позовних вимог залишається в силі, оскільки є складовою позову в цілому.

Відповідно до ст. 21 ЦПКУ - суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження у справі.

Як вбачається з апеляційної скарги та підтверджується представником заявника, що суддя Костів Л. І. не має права вирішувати дану справу, оскільки вона була головуючою в іншій цивільній справі за № 2-а/602/20/2015 з іншими позовними вимогами хоча і між цими ж учасниками процесу і відмовила в позові . Однак ці твердження суперечать ст.21 ЦПК України.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, а ПСП "Агрофірма "Чайчинецька" не мала права відчужувати даний обєкт нерухомості, визнавши недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Голодом О.С. та зареєстрований в реєстрі за №246; визнав за Лановецьким споживчим товариством право власності на нежитлову будівлю будівлю магазину під АДРЕСА_1 та витребував з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 нежитлову будівлю магазину під АДРЕСА_1 та повернути її Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику.

Що ж стосується зустрічної позовної заяви, то суд правильно відмовив у позові, оскільки ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу щодо визнання недійсним рішень Чайчинецької сільської ради № 21,22 від 14.11.1997 року та № 20,24 від 01.06.2005р., 09.06.2005 р.

Інші доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315-319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Лановецького районного суду від 24 липня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк