АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1887/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53,55 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б., Бондаренка С. І.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з затримкою термінів її виплати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2017 року ОСОБА_6 пред'явила позов до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з затримкою термінів її виплати та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно наказу № 317-к від 10.11.2016 року її було звільнено з роботи двірника КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради з 10.11.2016 року по ст. 38 КЗпП України.

В той же день їй була видана копія наказу про звільнення та трудова книжка.

Позивачка зазначає, що на день її звільнення відповідачем була нарахована , але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку за 9 днів, що становить всього 1 514 грн. 68 коп. Всі ці кошти відповідачем не були виплачені на день звільнення з роботи в зв'язку з відсутністю коштів.

З таких підстав позивачка просила суд стягнути солідарно з КП «СУБ «Митниця» та Черкаської міської ради на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату разом з компенсацією за невикористану відпустку в сумі 1 514 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 17 534 грн. 85 коп., компенсацію частини заробітної плати в сумі 102 грн. 58 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в сумі 1 514 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 525 грн. 54 коп., інфляційні втрати в сумі 102 грн. 58 коп. на відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., а всього 23 642 грн. 80 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайнового виконання.

Стягнуто з КП «СУБ Митниця» Черкаської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду змінити, стягнувши на її користь солідарно з КП «СУБ «Митниця» та Черкаської міської ради невиплачену заробітну плату в сумі 1 514 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25 879 грн. 02 коп., інфляційні втрати в сумі 102 грн. 58 коп. на відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., а всього 27 996 грн. 28 коп.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з КП «СУБ «Митниця», працювала на посаді двірника КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської служби.

Наказом № 317-к від 10.11.2016 року позивачка була звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідач не виплатив їй нараховану, але не виплачену заробітну плату за листопад 2016 року в сумі 1 514 грн. 68 коп.

Відповідно, до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановленні колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення виплатити працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В силу положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що повний розрахунок з позивачкою в день її звільнення проведений не був , а саме не була виплачена заробітна плата за листопад 2016 року в сумі 1 514 грн. 68 коп.

Колегія суддів, не може частково погодитися з вказаними обґрунтуваннями доводів апелянта, виходячи з наступного.

За положеннями п.1.8 Статуту КП «СУБ «Митниця» підприємство має статус юридичної особи з моменту державної реєстрації, має самостійний баланс, а відповідно до п.1.6 Статуту підприємство здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку, власного комерційного ризику, бюджетного фінансування цільових програм прийнятих Черкаською міською радою, з правом найму працівників.

За положеннями ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника ( засновника) , крім випадків , встановлених установчими документами та законом, особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до її державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Зважаючи на положення норм чинного законодавства в їх сукупності та при системному аналізі, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення саме з відповідача КП «СУБ «Митниця» нараховану та невиплачену заробітну плату на користь позивача є обґрунтованими, оскільки Черкаська міська рада є неналежним відповідачем у справі, так як КП «СУБ «Митниця» є самостійною юридичною особою, воно не ліквідоване, має банківські рахунки та проводило самостійно господарську діяльність, позивач по справі знаходилась у трудових відносинах безпосередньо з даним підприємством, де і отримувала заробітну плату з 2010 року, а тому саме з вказаного підприємства підлягають стягненню заявлені позивачем виплати.

Черкаської міська рада не є роботодавцем, з яким позивач перебувала у трудових відносинах, оскільки міською радою, в межах повноважень визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконувались владні функції, що характеризуються наданням різноманітних управлінських послуг вказаному підприємству та справлянням на нього владного впливу в рамках публічно-правових відносин.

Крім того, трудовим законодавством солідарна відповідальність у трудових спорах за вимогами, визначеними позивачем до відповідачів не передбачено.

Що стосується виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, то виходить із наступного.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 13 від 24.19.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Відповідно до довідки б/н (а/с 11) наданої відповідачем середньоденний заробіток складає 120 грн. 93 коп. і сторонами не оспорюється.

Середньомісячне число робочих днів складає 25,5 ((26+ 25) : 2). Робочі дні за останні два календарних місяців складають: вересень 26, жовтень 25, що також вказано у вищеназваній довідці.

Середньомісячний заробіток складає 3 083 грн. 72 коп. (120 грн. 93 коп. + 25,5).

Час за який підлягає стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 8 місяців 18 днів( із часу звільнення з роботи 10.11.2016 року по час постановлення рішення судом першої інстанції 28.07.2017 року).

А тому підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 26 846 грн. 50 коп. ( 3 083 грн. 72 коп. х 8 міс. 18 дн.).

За таких обставин рішення суду підлягає до зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2017 року змінити.

Стягнути із Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в сумі 1 514 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26 846 грн. 50 коп., інфляційні витрати в сумі 102 грн. 58 коп., на відшкодування моральної шкоди 500 грн., а всього 28 963 грн. 76 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :