АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року представник ТОВ «ІН-ПРЕМ» звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначав, що 21.11.2014 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який належить на праві приватної власності позивачу, та автомобіля марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Після встановлення у судовому порядку вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, позивач звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 30458,11 грн., що становлять суму відновлювального ремонту понесену позивачем та підтверджену відповідними доказами. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 02.03.2015 виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 13705,47 грн.. Оскільки розмір страхового відшкодування не відповідає дійсним витратам, здійсненим на відновлювальний ремонт автомобіля, позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 невиплачену частину на відшкодування майнового збитку у розмірі 16252 грн. 64 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4328 грн. 08 коп., а також франшизу у розмірі 500 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ІН-ПРЕМ» 743,6 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Справа № 761/24432/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7663/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився з рішенням суду позивач, його представником була подана апеляційна скарга. Позивач просив змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що суд помилково виходив лише з висновку спеціаліста, не взявши до уваги документи надані позивачем, які свідчили про затрати позивача на здійснення ремонту транспортного засобу. На думку позивача, суд також безпідставно не стягнув з винної особи розмір фактичних збитків, яких зазнав позивач.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2016 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ІН-ПРЕМ» 16752 грн. 64 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2016 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, скасовано, провадження у цій частині позовних вимог закрито.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2016 у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.244-246). Позивач листом від 13.09.2017 просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.247), інші особи причини неявки суду не повідомили, а тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з винної особи ОСОБА_2 підлягають стягненню лише франшиза та частина судового збору, а решту суми не можна стягнути, так як позивач заявив вимоги про її стягнення в солідарному порядку з страховою компанією, що не передбачено Законом. Крім того представник позивача не навів переконливих доказів того, що вартість ремонтних робіт та запчастин на СТО «ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», що є станцією з ремонту автомобілів «Фольксваген», де було відновлено автомобіль позивача, не перевищує вартість аналогічних запчастин та робіт, на офіційних СТО з ремонту автомобілів «Skoda», при тому що пошкоджений автомобіль позивача є саме марки «Skoda Octavia».

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не вважає за можливе виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2014 21.11.2014 на бульварі Лесі Українки, 24, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку ліворуч по тій смузі, на яку ОСОБА_2 перестроювався, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_3. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с.76-77).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 (а.с.69), були завдані механічні пошкодження, а його власнику матеріальна шкода.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 в період з 06.02.2014 до 05.02.2015 включно була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить копія Полісу № АС/8490551 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.74).

Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача згідно з рахунком № С4239260-І від 09.12.2014 та Актом виконаних робіт № Н4239260, відкритого 22.12.2014 та закритого 29.12.2014 СТО ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», склала 30458,11 грн., яку позивач перерахував СТО у формі безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями № 66 від 09.12.2014 та № 747 від 30.12.2014 (а.с.107, 110).

Відповідно до Звіту № 3363 від 17.12.2014, складеного TOB «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 18522,81 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 14205,47 грн. (а.с.78-87).

На підставі вказаного Звіту, за вирахуванням суми франшизи, 02.03.2015 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 13705,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР010596 від 02.03.2015 (а.с. 100).

Верховний Суд України у Постанові від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16 вирішуючи питання про усунення невідповідності застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права зробив наступні висновки.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У правовій позиції у цій справі Верховний Суд України висловився, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Як вже вказано вище, для повного відновлення пошкодженого автомобіля позивач витратив суму 30458,11 грн., яка документальна підтверджена, частина цієї суми в розмірі 13705,47 грн. була відшкодована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», різниця між вказаними сумами становить 16752,64 грн.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про здійснення страхового відшкодування з порушенням норм чинного законодавства і вказане питання не належить до предмету розгляду даної справи, так як стосується договірних правовідносин між відповідачами, враховуючи абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди, суд безпідставно відмовив в задоволенні позову до винної особи ОСОБА_2, про стягнення з відповідача коштів, які позивач сплатив для відновлення пошкодженого автомобіля.

Посилання суду на те, що формулювання позивачем вимог про стягнення суми в солідарному порядку з другим з відповідачів є підставою для відмови в позові про стягнення вказаної суми з одного з відповідачів, є помилковим.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням встановлених обставин, та вимог закону, встановив наявність підстав для покладення цивільної відповідальності на одного з відповідачів, до яких позивався позивач, а тому відмова суду в задоволені вимог до такого відповідача є неправомірною. Стягнення розміру завданої шкоди на користь позивача з одного з відповідачів не є виходом за межі заявлених позивачем вимог, незважаючи на те, що позивач просив про солідарне стягнення суми з обох відповідачів.

Вимоги про стягнення пені обґрунтовані положеннями ст. 992 ЦК України є такими, що пред'явлені до страхової компанії, але провадження в частині позовних вимог пред'явлених до неї закрито. А тому вказані вимоги розгляду в межах даного провадження не підлягають.

На підставі вищевикладеного, вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 16752 грн. 64 коп. (з урахуванням 500 грн. 00 коп. франшизи.)

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, рішенням апеляційного суду позов задовольняється в частині вимог, пред'явлених до ОСОБА_2, то судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволеної частини вимог.

Пред'являючи позов, представник позивача просив стягнути з відповідачів на його користь 21080,72 грн., а рішенням апеляційного суду з відповідача на користь позивача стягується 16752,64 грн., що у відсотковому співвідношенні становить 79,47 %., що в свою чергу від судового збору сплаченого до суду першої інстанції становить 193,59 грн. (79,47% від 243,60), а до апеляційного суду 212,95 грн. (79,47% від 267,96). Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 406,54 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2016 в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» 16752 (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 64 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» судовий збір в розмір 406 (чотириста шість) грн. 54 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: