АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4526/17 Головуючий 1 інст. Вовк Л.В.
Справа № 627/47/17 Доповідач Котелевець А.В.
Категорія: право власності

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Колтунової А.І., Швецової Л.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Козіївська сільська рада Краснокутського району Харківської області про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 14 червня 2017 року,

у с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, третя особа Козіївська сільська рада Краснокутського району Харківської області та просив витребувати з незаконного володіння:

- кухонні меблі 9 шт., вартістю 2015 грн.;

- меблеву стінку БЦ «Мона» (горіх) 1 шт., вартістю 2100 грн.;

- холодильник морозильник «Indesit», модель та серійний номер В16FNF S/N711195124*5 1 шт., вартістю 3000 грн.;

- євро-ліжко 1 шт., вартістю 3380 грн.;

- грошові кошти в сумі 5000 грн.

В обґрунтування вказав, що з 2006 року по серпень 2016 року проживав з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку № 35 по вулиці Горького в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області. 07 серпня 2016 року позивач звернувся до поліції із заявою про викрадення відповідачем вказаного майна. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, майно виявлено за місцем проживання ОСОБА_2 в м. Люботин Харківської області. Посилаючись на те, що відповідач незаконно заволоділа вказаним майном, яке належить лише йому та придбано за його власні кошти, просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнала, зазначивши, що спірне майно набуте під час фактичних шлюбних відносин і є їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що факт вибуття майна з його володіння доведено належними доказами та не заперечується відповідачем по справі; оскільки факт проживання однією сімєю між сторонами не встановлений, вказане майно є його приватною власністю.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа - Козіївська сільська рада Краснокутського району Харківської області рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (статті 317, 319, 320 ЦК України).

Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, з 2006 року по серпень 2016 року ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку № 35 по вулиці Горького в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області. За час спільного проживання вони придбали меблі, побутову техніку, сільськогосподарську техніку, автомобіль легковий, худобу та інші речі домашнього вжитку.

07 серпня 2016 року позивач звернувся до поліції із заявою про викрадення з вказаного будинку кухонних меблів, євро-ліжка, меблевої стінки, холодильника та грошових коштів в сумі 5000 грн. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, майно виявлено за місцем проживання ОСОБА_2 в м. Люботин Харківської області. Постановою слідчого СВ Краснокутського відділення поліції Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 28 грудня 2016 року кримінальне провадження закрито в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Посилаючись на підстави, передбачені статтею 387 ЦК України, позивач звернувся у суд із відповідним позовом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, відповідно до статті 387 ЦК України та частини 3 статті 10 ЦПК України, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 ЦПК України).

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно з вимогами частини 3 статті 10, частин 1, 4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено, що спірне майно належало йому на праві особистої приватної власності і є виключно його майном.

Надані позивачем видаткові накладні про придбання меблевої стінки, меблевої стінки «Мона», сервісний сертифікат на холодильник-морозильник, товарний чек є лише підтвердженням факту купівлі вказаного майна.

За період спільного проживання ОСОБА_2 була працевлаштована та отримувала заробітну плату, що підтверджується довідкою Відділу освіти Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 24 квітня 2017 року № 95 та копією трудової книжки (а. с. 53-55).

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що 30 жовтня 2011 року ОСОБА_2 уклала кредитний договір з АТ «Дельта Банк» та придбала на суму 6308,06 грн. побутову техніку.

Тому посилання позивача, що ОСОБА_2 за час спільного проживання не мала достатніх коштів для придбання або покращення майна без залучення коштів позивача є безпідставними.

Також, як свідчить Протокол допиту потерпілого від 09 серпня 2016 року, ОСОБА_1 підтвердив, що все майно забране ОСОБА_2 нажите ними спільно та є спільною власністю.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_3