Єдиний унікальний номер: 448/1658/16-ц
Провадження № 2/448/240/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.09.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

при секретарі Шегинській Л.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Кубари Олександри Степанівни про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.12.2015 року за нею визнано право власності на 58/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Стверджує, що з вищевказаним рішенням вона звернулась у реєстраційний орган, однак її повідомили про заборону відчуження вищеописаного будинку, яку наклав відповідач по справі, посвідчуючи договір довічного утримання між ОСОБА_3 та нею (позивачкою) і ОСОБА_4

Вказує, що вищевказаний договір довічного утримання був розірваний, що підтверджується рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06.09.2010 року. Спадкодавець ОСОБА_3 за свого життя не зверталась щодо зняття заборони відчуження 58/100 частин вищевказаного житлового будинку, що змусило її (позивачку) звернутись до суду з даним позовом.

З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення яким зняти заборону відчуження 58/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 накладену приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Кубарою О.С. при посвідченні договору довічного утримання між ОСОБА_3 та нею (позивачкою) і ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, а подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності.

Відповідач - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Кубара О.С. в судове засідання не з'явилася, а подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить розгляд вказаної справи проводити у її відсутності.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла спадкодавець ОСОБА_3, яка за свого життя склала заповіт, заповівши все своє майно, в тому числі і 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 - ОСОБА_1, позивачці по справі.

Встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.12.2015 року позов позивачки ОСОБА_1 задоволено та визнано за такою право власності на 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3

В подальшому позивачка ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним рішенням суду в органи реєстрації нерухомого майна де отримала відмову у реєстрації права власності на 58/100 частини вищевказаного житлового будинку у зв'язку з тим, що на такий приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Кубарою О.С. накладено заборону відчуження при посвідчені договору довічного утримання між ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Разом з тим, 22.11.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Кубари О.С., відповідачки по справі, із заявою про зняття заборони на відчуження вищевказаного житлового будинку, що знаходить по АДРЕСА_4

Листом від 25.11.2016 року за №396/01-16 приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Кубарою О.С. відмовлено позивачці у знятті заборони на відчуження вищевказаного житлового будинку, з посиланням на роз'яснення Міністерства юстиції України щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, в яких йдеться про те, що нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою (повідомленням) відчужувача.

Слід зазначити те, що відчужувач ОСОБА_3 не зверталася за життя з приводу вищевказаного та на даний час є померлою особою, а тому зняття заборони відчуження можливе лише на підставі судового рішення.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.74 згаданого вище Закону, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 5.1., п.5 Гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 21 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3, та на даний час на підставі судового рішення належить позивачці ОСОБА_1, порушує права та законні інтереси останньої, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи те, що приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Кубара О.С., як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об'єкта нерухомого майна, а позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 130, 174, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти заборону на відчуження 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Центральній, 67 в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області житлового будинку, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна за №4004240 від 04.11.2006 року, накладену приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Кубарою Олександрою Степанівною при посвідченні договору довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили

«___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус