Справа №: 272/610/17
Провадження № 2/272/491/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

з участю позивача ОСОБА_1,відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,суд, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив, що 10 березня 2016 року помер його батько - ОСОБА_3, який до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кв 1.Відповідно до довідки Андрушівської міської ради №3678 від 16.09.2016 року з ним були зареєстровані та проживали:співмешканка - ОСОБА_4 Володимирівна;син - ОСОБА_5 Юрійович;дочка - ОСОБА_6 Юріївна.До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 прийняв спадщину,звернувшись в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.Відповідач робити цього не стала,оскільки на спадщину не претендує.Але він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавець після укладення договору дарування квартири не здійснив державну реєстрацію права власності, яке на той час проводилося в КП Бердичівське МБТІ.Просив визнати за ним право власності на вказане спадкове майно,як на спадщину за законом.

В судовому засіданні позивач позов підтримав,зазначив,що він не заперечує щодо визнання права власності на вказану квартиру в рівних частках з відповідачем.Додав,що відповідно до розпорядження Андрушівської міської ради № 6-ОД від 19.02.2016 року вул.Будьоного була переіменована в вул.Веселкову.

В судовому засіданні відповідач позов визнала,зазначила,що вона не заперечує щодо визнання права власності на вказану квартиру в рівних частках з позивачем.

Дослідивши матеріали справи,суд встановив: 10 березня 2016 року після смерті батька сторін - ОСОБА_3,відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2,яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування,укладеним між ним та ОСОБА_7 10 червня 2003 року.Позивач прийняв спадщину,звернувшись в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідач прийняла спадщину,оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом з ним та в встановлений законом шестимісячний строк заяву про відмову від спадщини не подавала.Сторони позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку,оскільки спадкодавець після укладення договору дарування квартири не здійснив державну реєстрацію права власності, яке на той час проводилося в КП Бердичівське МБТІ. Відповідно до розпорядження Андрушівської міської ради № 6-ОД від 19.02.2016 року вул.Будьоного була переіменована в вул.Веселкову.

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені письмовими доказами та вважаються судом доведеними в порядку ст.61 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ». Згідно ст.1268 ЦК України,спадкоємець,який проживав разом зі спадкодавцем на момент його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов частково,визнає за сторонами право власності на АДРЕСА_3 по одній другій частині за кожним,оскільки в позасудовому порядку сторони позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1268 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_8 ( РНОКПП НОМЕР_1) право власності на одну другу квартири АДРЕСА_4, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9,померлого 10 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2) право власності на одну другу квартири АДРЕСА_4, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9,померлого 10 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_10