Справа № 727/7010/17
Провадження № 2/727/1586/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвіновій О. Г.

при секретарі Чорней І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про виплату матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про виплату матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном, в якій посилається, на те, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 77-п від 27.07.2016 року позивача було призначено виконуючим обов»язки генерального директора державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Буковинастандартметрологія») з 02 серпня 2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Зазначені обставини підтверджуються наказом про призначення на посаду, копія якого додається до позову, а оригінал наказу знаходиться в особовій справі у відповідача.

До призначення позивача на посаду виконуючого обов»язки генерального директора ДП « Буковинастандартметрологія» ОСОБА_1 займав посаду керівника цього підприємства, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 10 січня 2017 року за п.2 ст.36 КЗпП України.

На день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу всі належні від нього суми заробітної плати, про що ОСОБА_1 зазначив в наказі про звільнення з роботи під час ознайомлення з ним.

ДП « Буковинастандартметрологія» надіслала на адресу Мінекономрозвитку України листа за № 72/07-07 від 27.02.2017 року про погодження виплати матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2016 рік керівникові державного підприємства. Мінекономрозвитку України листом від 05.05.2017 року № 3243-09/4848-08 за підписом Державного секретаря Міністерства економічного розвитку і торгівлі України О. Перевезенцева погодило виплату матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2016 рік. Відповідно до додатку 24 цього листа матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за 2016 рік керівнику ДП «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації ОСОБА_1 встановлена в розмірі 46 412,80 грн.

Зазначені обставини підтверджуються листом Мінекономрозвитку України та додатком 24 до цього листа.

26.01.2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до керівника ДП «Буковинастандартметрологія» з проханням здійснити зі ним повний розрахунок, в тому числі і виплатити йому матеріальну винагороду за ефективне управління державним майном за 2016 рік.

Частково відповідач зі позивачем розрахувався, однак матеріальна винагороди в розмірі 46 412,80 грн. останньому до цього часу не виплачена.

Просить: стягнути з Державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_1 матеріальну винагороду за ефективне управління державним майном за 2016 рік в розмірі 46 412 грн. 80 коп.

Позивач у судовому засіданні, поданий позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та надали суду копію квитанції та зазначив, що останньому було разом нараховано 15000 грн., з яких утримано 2925 грн., з яких виплачено 12075,00 грн..

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 77-п від 27.07.2016 року позивача було призначено виконуючим обов»язки генерального директора державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ( далі - ДП «Буковинастандартметрологія») з 02 серпня 2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Зазначені обставини підтверджуються наказом про призначення на посаду, копія якого додається до позову, а оригінал наказу знаходиться в особовій справі у відповідача.

До призначення позивача на посаду виконуючого обов»язки генерального директора ДП « Буковинастандартметрологія» ОСОБА_1 займав посаду керівника цього підприємства, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 10 січня 2017 року за п.2 ст.36 КЗпП України.

На день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу всі належні від нього суми заробітної плати, про що ОСОБА_1 зазначив в наказі про звільнення з роботи під час ознайомлення з ним.

ДП « Буковинастандартметрологія» надіслала на адресу Мінекономрозвитку України листа за № 72/07-07 від 27.02.2017 року про погодження виплати матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2016 рік керівникові державного підприємства. Мінекономрозвитку України листом від 05.05.2017 року № 3243-09/4848-08 за підписом Державного секретаря Міністерства економічного розвитку і торгівлі України О. Перевезенцева погодило виплату матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2016 рік. Відповідно до додатку 24 цього листа матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за 2016 рік керівнику ДП «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації ОСОБА_1 встановлена в розмірі 46 412,80 грн.

Зазначені обставини підтверджуються листом Мінекономрозвитку України та додатком 24 до цього листа.

26.01.2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до керівника ДП «Буковинастандартметрологія» з проханням здійснити зі ним повний розрахунок, в тому числі і виплатити йому матеріальну винагороду за ефективне управління державним майном за 2016 рік.

Частково відповідач зі позивачем розрахувався, однак матеріальна винагороди в розмірі 46 412,80 грн. останньому до цього часу не виплачена.

Однак як встановлено в судовому засіданні, позивачу з боку відповідача станом на серпень 2017 року, позивачу було нараховано 15000 грн. з яких утримано 2925 грн. та виплачено 12075,00 грн..

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доцільність стягнути з відповідача суму залишку заборгованості у розмірі - 34337,80 коп..

Відповідно до частини 2 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими регіональними угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок, окладів і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором (частина 4 статті 97 КЗпП України).

Відповідно до ст.1 Закону України « Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу

В структуру заробітної плати входить основна заробітна плата як винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов»язки), зокрема, посадових окладів для службовців, додаткова заробітна плата, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, премії, пов»язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Також в структуру заробітної плати входять і інші заохочувальні та компенсаційні виплати (винагороди за підсумками роботи за рік, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми ( стаття 2 Закону України « Про оплату праці»).

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.199 року № 859 « Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об»єднань державних підприємств» керівникові підприємства (об»єднання державних підприємств) може виплачуватися матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні підприємства ( об»єднання державних підприємств),згідно з умовами, затвердженими суб»єктом управління, який виконує функції з управління таким підприємством.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається із основної заробітної плати (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової заробітної плати (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, що включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій), інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, відповідач частково не розрахувався з позивачем чим порушив його права, та норми чинного законодавства.

У межах вироблених Європейського суду з прав людини (далі - ЄСІІЛ) підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany», пункт 21 Рішення ЄСПЛ від 1 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України»). ЄСІІЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Таким чином, ст. 1 указаного Першого протоколу слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Крім того, практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Відповідно до ч.1 ст. 8 Основного Закону в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Із цього приводу Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

При прийнятті судового рішення судом враховано, що відповідачем було виплачено частину заборгованості в розмірі 12075,00 грн., однак залишок суми боргу яка підлягає стягненню становить - 34337,80 грн..

Крім того, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем та відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України, відповідно до задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 209, 212- 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про виплату матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_1 матеріальну винагороджу за ефективне управління державним майном за 2016 рік в розмірі 34 337 грн. 80 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі - 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ : О.Г. Літвінова