Справа № 2-3062/11 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1951/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и л а:

26.12.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою (а.с.106-111 т.3), в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №48674477 по виконанню виконавчого листа №2-3062/11 від 09.01.2014 року, виданого Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 у користь ПАТ «Фідобанк» боргу в сумі 1145741 грн. 47 коп.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2016 року у відкритті провадження за цією скаргою ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_2, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою скаргу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження та розгляду по суті. Крім того, просить витрати по сплаті нею судового збору за подання апеляційної скарги покласти на названий відділ ДВС.

Апелянт вважає незаконними та необґрунтованими висновки суду про те, що на розгляді у суді знаходиться така ж сама її скарга, оскільки на розгляді Залізничного районного суду м. Львова знаходилася її скарга на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження №44284667, а оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за її скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження №48674477.

В судове засідання інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК України, така скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.13), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та повинна містити відомості, які вимагаються спеціальними нормами Закону України «Про виконавче провадження».

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг, починаючи зі стадії відкриття провадження, мають застосовуватись положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, стаття 122 ЦПК, норма якої регулює питання відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною другою статті 122 ЦПК України передбачено підстави для відмови у відкритті провадження в справі.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на розгляді в суді вже перебуває її скарга на дії державного виконавця, обґрунтовуючи свій висновок посиланням на пункт 3 частини другої статті 122 ЦПК України, а саме: наявністю у провадженні цього ж суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак, з такими висновками районного суду погодитись не можна, оскільки з матеріалів справи встановлено, що попередня скарга ОСОБА_2 (а.с.1-6 т.3) відрізнялась за предметом оскарження, - стосувалась оскарження постанови того ж державного виконавця, але в іншому виконавчому провадженні.

Крім того, скарга ОСОБА_2 надійшла до суду після того, як попередня її скарга ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2016 року була залишена без розгляду (а.с.105 т.3).

Отже, в суду не було передбачених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті провадження в даній справі на підставі п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимога апелянта про компенсацію їй за рахунок Залізничного ВДВС Львівського МУЮ витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги є безпідставною, оскільки не ґрунтується на нормах процесуального закону, які регулюють вирішення даного питання, як в порядку глави 8 розділу І, так і в порядку розділу УІІ ЦПК України.

У відповідності до абзацу третього пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

Таким чином, визначених процесуальним законом підстав для розподілу судових витрат при постановленні апеляційним судом ухвали за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 немає, а тому у задоволенні заявленої апелянтом вимоги про розподіл сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору у розмірі 320 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року скасувати і передати питання про відкриття провадження в даній справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Копняк С.М.