№2/263/2181/2017
№263/9500/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Турчиній Н.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, третя особа: Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради,
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу для оформлення документів та виїзду її неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межи України без згоди відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_2, з яким вона перебувала у шлюбних відносинах, є батьком її дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 31 жовтня 2012 року їх шлюб був розірваний. У зв'язку із складною воєнно-політичною обстановкою на Донбасі вона прийняла рішення про виїзд з дитиною з України, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Просить позов задовольнити у повному обсязі.
Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до положень ЦПК України.
Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом із матір'ю ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.
Вказані обставини підтверджуються:
- свідоцтвом про народження ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполі (НОМЕР_1), виданим повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23.11.2012 року, актовий запис №1135 від 28 вересня 2006 року, в графі батьки зазначені: батько ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1;
- рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 31 жовтня 2012 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.
У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Оскільки у судовому засіданні встановлено, що мати дитини дійсно має на меті виїзд з України, у зв'язку із складною воєнно-політичною обстановкою, тому підстав для відмови у задоволенні позову не встановлено, у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 213, 215, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, третя особа: Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради, задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_2 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, виданий 12 квітня 2006 року) дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, 1979 року народження, на період по ІНФОРМАЦІЯ_5.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дозвіл на виготовлення дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проїзного документа для виїзду за кордон.
Рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко