печерський районний суд міста києва
Справа № 2-79/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Кострійчук В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання рішення Печерського районного суду м. Києві від 25.09.2013 у справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, в обґрунтування якого вказано, що останнім не виконуються зобов'язання перед стягувачем ПАТ «Перший український міжнародний банк» у виконавчому провадженні № 44427776.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши подання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Подання мотивується тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 44427776 з виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2013 № 2-79/11 про стягнення з ОСОБА_2., ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Донгорбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 3064964,32 долари США (що еквівалентно сумі 24432976,06 грн.) суму пені в розмірі 750796 грн. 07 коп., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та суму штрафу за невиконання обов'язку поручителя в розмірі 601 566,61 долари США (що еквівалентно 4795508 грн. 54 коп.) та 2731 грн. 45 коп.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував свої вимоги тим, що рішення суду не виконується, боржник ухиляється від виконання рішення суду - не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належних йому доходів та майна, не з'являється на виклики державного виконавця, не надає інформації про свій майновий стан, при цьому, як стверджує заявник, до боржника доведено наявність рішення суду, яке підлягає виконанню, та попереджено про необхідність його самостійного виконання.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме частиною 1 статті 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

При цьому частиною 2 вказаної статті передбачено імперативну норму, якою встановлено, що суд розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статті Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця, приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Вирішуючи питання про задоволення подання, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком В. В. від 19.08.2014 відкрито виконавче провадження № 44427776 по виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2011, для чого видано 25.09.2013 виконавчий лист, та на підставі поданої заяви стягувача /т. ІІІ а. с. 110-111/.

Постановою від 19.09.2014 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, копії якої направлено до УДАІ ГУ МВС в м. Києві, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної авіаційної служби України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку для виконання /т. ІІІ а. с. 114-115/.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 06.12.2016 № 74913576, постанова від 19.09.2014 є виконаною - /т. ІІІ а. с. 121-124/.

Як вбачається з письмової відповіді Інформаційного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.02.2017 № 14-0-35-3381/20-1/9, ОСОБА_3 з лютого 2012 по серпень 2015 року п'ятнадцять разів виїздив за межі України, користуючись двома паспортами для виїзду за кордон /т. ІІІ а. с. 143-144/.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження № 44427776, вбачається, що державний виконавець тричі здійснював виклики боржника: 08.04.2016, 09.02.2017, 03.05.2017, зокрема, вимагаючи від нього, надати інформацію про усі його відкриті рахунки у банківських установах, з зазначенням залишку коштів на рахунках, про цінні папери, їх найменування, кількість, загальну вартість та емітентів цінних паперів, письмову роз шифровку по усім видам доходів, про наявність та місцезнаходження усього рухомого та нерухомого майна, у тому числі, а не виключно, про місцезнаходження належних транспортних засобів, копії технічної та правовстановлюючої документації на усе рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності, вичерпну інформацію про працевлаштування, одержання зарплати, пенсій та інших видів доходів, із зазначенням організацій, підприємств, установ, де одержує зарплату, пенсію чи інші доходи, про усі земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, з повідомленням їх місцезнаходження, належним чином завірені копії правовстановлюючої документації (акти про право власності, акти про постійне землекористування, договори оренди, рішення про виділення земельних ділянок) тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державним виконавцем не надано доказів стосовного того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, отримання виклику до державного виконавця, оскільки з наданих копії конвертів та фіскальних чеків неможливо встановити, яке вкладення мав конверт: які саме процесуальні документи були направленні боржникові або про які виконавчі дії він повідомляється засобами поштового зв'язку. Також відсутні докази ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог державного виконавця, докази того, що останнім вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боржником суми боргу, зокрема за рахунок отриманих ОСОБА_3 доходів (заробітної плати та пенсії), якщо так, то в якому розмірі та якими доказами це підтверджується.

Суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України.

Відтак, вбачається, що державним виконавцем залишився недоведеним факт ухилення боржника від виконання визначеного зобов'язання, викладені у поданні обставини не підтверджено письмовими доказами, висновок про умисне ухилення від виконання зобов'язань перед стягувачами є передчасним.

Крім того, встановлено, що складений державним виконавцем акт від 05.12.2016, за адресою: АДРЕСА_1, є неналежним доказом, оскільки складений лише самим державним виконавцем без участі понятих, залучення яких є обов'язковим відповідно до ч. 2 ст. 22 «Про виконавче провадження», відповідно до якої присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Зазначена норма Закону державним виконавцем не дотримана, оскільки виконавча дія здійснювалася без участі понятих, у присутності іншого державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ Канцедала О. О. /т. ІІІ а. с. 125/.

Окрім того, за змістом ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання рішення Печерського районного суду м. Києві від 25.09.2013 у справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова