Справа № 463/4260/15-ц
Провадження № 2/463/106/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 квітня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Лакомської Ж. І.

з участю секретаря Скочко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Позов мотивує тим,що 31.05.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №910.77811, відповідно до умов якого відповідачу ОСОБА_2було надано позивачем кредитні кошти в сумі 71380 грн. із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК. Позивач кошти відповідачу надав, свої обовязки за договором виконав. Проте, всупереч умовам договору та положенням законодавства, відповідач ОСОБА_2 свої обовязки не виконує, не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 11.02.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком в межах суми 50 грн. у випадку прострочення позичальником сплати чергових платежів більше ніж на 30 днів. Окрім цього, в забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_2 18.07.2011 року укладено договір застави транспортного засобу ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску реєстраційний №АН4193НК.

У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором, які забезпечені заставою у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ПАТ «Ідея Банк» станом на 14.08.2015 року утворилась заборгованість, яка становить 35824,01 грн., та складається з основного боргу в сумі 17437,20 грн., простроченого боргу в сумі 11950,08 грн., прострочених процентів в сумі 4269,61 грн., строкових процентів в сумі 202,53 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов»язань в сумі 54,59 грн., дебіторської заборгованості в сумі 1 196,20 грн., інших штрафних санкцій в сумі 713,80 грн.

Вказує, що згідно отриманої інформації актуальним власником заставного транспортного засобу є відповідач ОСОБА_4 тому згідно заяви про зміну предмету позову в порядку ст.31 ЦПК України просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 35824,01 грн., яка складається з основного боргу в сумі 17437,20 грн., простроченого боргу в сумі 11950,08 грн., прострочених процентів в сумі 4269,61 грн., строкових процентів в сумі 202,53 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов»яань в сумі 54,59 грн., дебіторської заборгованості в сумі 1 196,20 грн., інших штрафних санкцій в сумі 713,80 грн.

В рахунок погашення кредитних зобов»язань відповідача ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК належний відповідачу ОСОБА_4

Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач просить вказаний автомобіль вилучити у відповідача ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу його будь-якій особі покупцю за ціною не нижче ринкової, яка буде визначена субєктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу всі права та повноваження на відсудження транспортного засобу, в тому числі ,але не виключно, проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб,отримувати/виготовляти ключі їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо).

Крім того, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно частину заборгованості за кредитним договором внаслідок невиконання договору поручителем в сумі 50 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги згідно заяви про зміну предмету позову в порядку ст.31 ЦПК України підтримав, просив позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явились, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в їх відсутності та постановити заочне рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 31.05.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №910.77811, відповідно до умов якого відповідачу було надано позивачем кредитні кошти в сумі 71380 грн. із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК (а.с.14-16).

За користування кредитом позичальник сплачує річну процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 15,4 % річних.

Параграфом 4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний отримати кредит і протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів щомісячно в терміни та у сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору.

Згідно з Графіком щомісячних платежів, датою внесення позичальником чергового платежу визначено 01 число кожного місяця (а.с.16-17).

Відповідно до п.4 параграфу 6 кредитного договору, банк має право змінювати в односторонньому порядку свої Тарифи (окрім процентної ставки), повідомивши про це позичальника у спосіб, передбачений договором, вказавши дату, з якої починають діяти зміни/нові тарифи.

У відповідності до п.1 параграфу 8 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, зокрема, у разі прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на 30 днів.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору, його положеннями встановлено, що всі повідомлення за даним Договором (а відтак - і вимоги про дострокове повернення кредиту, повідомлення про розірвання Договору тощо, які передбачені п.1 параграфу 8) повинні бути складені у письмовій формі і такі здійснюються Банком шляхом направлення листів за адресою Позичальника, вказаною в Договорі, або на іншу адресу вказану Позичальником.

В той же час, позивачем не представлено суду доказів про надіслання позивачем вище згаданих вимог, повідомлень, претензій чи попереджень відповідачу (а тим більше - про їх вручення) з приводу неналежного виконання останнім умов Кредитного договору.

Параграфом 9 (п.п.1, 2, 3) кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника витрати, пов'язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за договором (в тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до позичальника, розшук позичальника, послуги сторонніх організацій, згідно з тарифами банку). В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки.

Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечене заставою транспортного засобу, для купівлі якого надавався позичальнику кредит (параграф 3 кредитного договору), на підставі договору застави транспортного засобу, укладеного між сторонами 18.07.2011 року (а.с.18-22).

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3було укладено договір поруки, згідно з яким, порукою ОСОБА_3 було забезпечено виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором на суму 50 грн. (а.с.13).

В судовому засіданні встановлено,що відповідач ОСОБА_2 до листопада 2014 року в повному обсязі виконував покладені на нього за кредитним договором зобов'язання, по сплаті тіла кредиту та процентів за користуванням ним, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника (а.с.31-33). Останній платіж на виконання умов кредитного договору був внесений позичальником 27.11.2014 року.

Згідно даних Головного сервісного центру МВС України (а.с.67) актуальним власником заставного автомобіля ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК є відповідач ОСОБА_4

Згідно з постановою Правління Національного Банку України №466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у зв'язку із запровадженням з 24.07.2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, було призупинено банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України №435 від 22.07.2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є жителями Донецької області, позивачем не представлено суду відомостей щодо режиму роботи відділень ПАТ «Ідея Банк» в м.Красноармійськ Донецької області (за місцем проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4Є.) та щодо порядку здійснення розрахунків за кредитними зобов'язаннями позичальниками, які проживають на території цього населеного пункту.

Крім того, суд звертає увагу на те,що відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред"являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Рішення у справі «Ruiz-Mateosпроти Іспанії», п. 63.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недобросовісність здійснення своїх процесуальних прав позивачем щодо вчинення дій, спрямованих на зміну територіальної підсудності з м.Красноарміськ на підставі укладеного 11.02.2015 року договору поруки на суму 50 грн, що в свою чергу унеможливлює здійснення своїх прав відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо законного сподівання на отримання інформації про наявність будь-якого позову до них у, а відтак порушує принцип рівності сторін у процесі, принцип змагальності процесу, який означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них, тобто право ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на справедливий суд, встановлене ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року є порушеним.

З огляду на зазначені обставини та принципи права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст.6 Європейської конвенції з прав людини відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави відмовити за безпідставністю.

На заочне рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів, а відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя: Лакомська Ж. І.