Справа № 159/2977/17
Провадження № 2/159/1010/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі в справі є рідними братами, народились в м. Ковелі та з народження проживають в АДРЕСА_1. Вказаний будинок був збудований в 1963 році прабабою позивачів - ОСОБА_3. Для цього їй була виділена земельна ділянка площею 0,06 га рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 21.04.1950 року № 217. У 1954 році був виготовлений генеральний план (схема) на домоволодіння по вул. Сергія Лазо (тепер - вул. Олеся Гончара) в м. Ковелі, користувачем якого була ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 та після її смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_5 (баба позивачів), оскільки постійно проживала разом з нею на момент відкриття спадщини, що підтверджується записами в будинковій книзі. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не було.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 та після її смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок. Чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2. У ОСОБА_5 було двоє дітей - ОСОБА_7, батько позивачів, та ОСОБА_8 - дядько позивачів. Батько позивачів, ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син - ОСОБА_8 та позивачі - онуки за правом представлення після смерті свого батька, оскільки постійно проживали та були зареєстровані з спадкодавцем за одною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер та після його смерті відкрилась спадщина, яку після його смерті прийняли позивачі за правом представлення на ту частку майна, яка належала б за законом батькові позивачів, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Позивачі зазначають, що назва вулиці, на якій розташований житловий будинок, та його номери неодноразово змінювалися. Зміна назви вулиці Сергія Лазо на Олеся Гончара відбулось на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996 року №340 «Про перейменування вулиць міста та повернення їм історичних назв». Житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, будувався з 1952 року по 1963 рік.

В цей час питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та Постановою від 26 серпня 1948 року, згідно яких підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства. Вказані правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва громадянином у 1963 році житлового будинку цей громадянин набував статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Однак позивачі, як спадкоємці не можуть оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня.

Враховуючи наведене, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати, за кожним зокрема, право власності на ? частину житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та смерті дядька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання позивачі не з'явились. Однак кожен зокрема подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшло письмове клопотання міського голови ОСОБА_10 про розгляд справи у відсутності представника за наявними у справі документами.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до архівної довідки № 32/01.46 від 17.03.2017 року, по метричних книгах церкви Пресвятої Богородиці с. Сошично Камінь-Каширського повіту встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 одружились 14.07.1935 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 30.03.2017 року відділом ДРАЦС по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області.

Згідно архівного витягу № 160/01.22 від 22.02.2017 року з рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 21.04.1950 року №217 встановлено, що ОСОБА_3 Павлівні була виділена земельна ділянка площею 0,06 га для індивідуального житлового будівництва.

З копії генерального плану (схеми) на будівництво по вул. Сергія Лазо в м. Ковелі, вбачається, що користувачем вказаного будівництва була ОСОБА_3.

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1, встановлено, що власником вказаного будинку була ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 що належало спадкодавцеві на день смерті.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстр народження №9, виданого 10.08.2016 року Ковельським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_13 була дочкою ОСОБА_11 та ОСОБА_14.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 8, виданого 09.03.2017року Ковельським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, ОСОБА_15 одружилась з ОСОБА_6.

Згідно записів в будинковій книзі на домоволодіння по АДРЕСА_1, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим відділом РАЦС по місту Ковелю Ковельського МРУЮ у Волинській області ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 30.03.2017року відділом ДРАЦС по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було двоє дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується їх свідоцтвами про народження.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_4, видане 26.05.2010 р. відділом РАЦС по місту Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син - ОСОБА_8, та позивачі у справі, онуки за правом представлення після смерті свого батька, оскільки постійно проживали з спадкодавцем на день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про смерті НОМЕР_5, видане Ковельським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинсьй області.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняли позивачі у справі за правом представлення на ту частку майна, яка належала б за законом батькові позивачів - ОСОБА_7, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996р. №340 «Про перейменування вулиць міста та повернення їм історичних назв» назву вулиці Сергія Лазо змінено на вулицю Олеся Гончара.

Відповідно до повідомлення КП «Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» № 0608 від 27.02.2017 рок, встановлено, що інвентаризаційна справа на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 - відсутня.

Згідно повідомлення КП «Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» №2084 від 15.08.2016 рок, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 в бюро не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилась.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, побудований у 1963 році, що підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1.

В цей час питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Таким чином, з моменту завершення будівництва громадянином у 1963 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Зазначене підтверджує ту обставину, що позивачі не мають змоги оформити свої спадкові права на спірний житловий будинок в позасудовому порядку.

З огляду на викладене, позивачі у справі є спадкоємцями майна за законом після смерті баби - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та смерті дядька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в тому числі на вказаний житловий будинок, а тому це майно належить позивачам в порядку спадкування за законом.

Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивачі обґрунтовували позовні вимоги, а саме - право кожного з позивачів зокрема на ? частину житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, та смерті дядька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на ? частину житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, та смерті дядька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на ? частину житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, та смерті дядька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2017 року.

Головуючий: П.Ю. Бойчук