Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/347/17
Провадження № 2/280/403/17
РІШЕННЯ
Іменем України
29 вересня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Василенка Р.О., при секретарі Бех І.О., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Коростишеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

До Коростишівського районного суду звернувся позивач з даним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 75000 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що у період проходження військової служби з травня 1977 року по грудень 2006 року отримав поранення, які стали причиною його захворювання та визнання інвалідом 2 групи. Зазначеними ушкодженнями здоров`я йому завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідність залучати значні матеріальні ресурси, позбавленні можливості працювати, реалізовувати інші матеріальні і духовні можливості, а крім того, безпосередньо погіршення стану здоров`я. З наведених підстав, позивач, посилаючись на положення ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.23,1167 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 75000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та обґрунтованих долученими до позову матеріалами справи, просить задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмових запереченнях (ЕП-294/17 від 23.05.2017 а.с.53-54), звернувши увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження встановлення причин виникнення захворювання, протиправності дій безпосередньо відповідача, а також належного обґрунтування наявності моральних страждань.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах у період з травня 1977 року по грудень 2006 року. 25.11.1992 при розмінуванні об`єкту на території державного кордону в Чеченській республіці внаслідок вибуху міни отримав повітряну комоцію головного мозку і множинні осколкові поранення спини та рук. З армії звільнений за станом здоров`я, на час звільнення МСЕК встановлено позивачу 3 групу інвалідності у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Багаторазово проходив лікування амбулаторно, стаціонарно з приводу наслідків перенесеної травми з короткотривалим покращенням. Надалі, а саме з 23.10.2008 позивачу встановлено другу групу інвалідності, яка підтвердилась в ході повторного огляду МСЕК 19.09.2011. Зазначене підтверджується медичними документами, долученими до матеріалів справи, зокрема, випискою з історії хвороби №2652 від серпня 2011 року Полтавського гарнізонного військового госпіталю-військова частина НОМЕР_1 (а.с.10), випискою з медичної картки амбулаторного хворого №2092 від 08.12.2016 (а.с.11), довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Полтавської обласної МСЕК №2 серії ВМ-1 №000180 від 17.02.2006 (а.с.14), довідкою Полтавського обласного МСЕК №2 серії МСЕ №0196435 від 17.10.2006 (а.с.12), довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААА №915048 від 19.09.2011 (а.с.13). Як вбачається з зазначених медичних документів, причиною встановлення позивачу інвалідності є поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно довідки №2684/603 від 05.10.2006, виданої військово-лікарською комісією (військова частина НОМЕР_1 м.Полтава), позивач має захворювання, що є наслідком отриманого поранення, зокрема, осколкової мінно-вибухової травми з повітряною комоцією головного мозку, і «ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» (а.с.8). Даний висновок ВЛК військової частини НОМЕР_1 затверджено рішенням штатної військово-лікарської комісії №1119 від 09.10.2006.

Крім того, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.09.2011.

Згідно положень ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки судом достовірно встановлено, що позивач отримав поранення, які призвели до захворювання та встановлення інвалідності, під час проходження військової служби, що призвело до фізичного болю та моральних страждань позивач має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.23,1167 ЦК України.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує положення ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться у п.9 Постанові ПВСУ від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких позивач зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи глибину моральних та психічних страждань позивача внаслідок пошкодження здоров`я, стан його здоров`я на цей час, ступінь порушення нормальних життєвих зв`язків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 75000 грн., задовольнивши позовні вимоги.

Вказана сума підлягає стягненню з Міністерства оброни України, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 ЦК України, держава України є учасником цивільних відносин. Згідно з положеннями ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У відповідності до положень ст.3 Закону України «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно зі ст.23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України.

Таким чином, обовязок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеній у постанові №3-86гс14 від 21.10.2014, який згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.

Судом не приймається до уваги твердження представника відповідача стосовно того, що між пораненням, отриманим позивачем в період проходження військової служби, та захворюванням, що призвело у кінцевому підсумку до інвалідності 2 групи, відсутній причинний зв`язок, оскільки це спростовується дослідженими медичними документами, на які суд посилається у даному рішенні вище.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 1 600,00 грн. суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.17,23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.3 Закону України «Про збройні сили України», ст.ст.23,170,1167,1168 ЦК України, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 75000грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Міністрества оборони України на користь держави 1600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.О. Василенко