АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8876/16 Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/1078/17 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2; представника

Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрпромбанк (далі ТОВ Укрпромбанк), Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (далі ПАТ Дельта Банк) про встановлення факту нікчемності договору іпотеки, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачем 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270, з моменту укладання Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України з застосуванням наслідків нікчемності правочину; встановлення факту нікчемності Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України в частині передачі майнового права вимоги за договором іпотеки укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачем 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270.

В обґрунтування позову зазначає, що спірні правочини є нікчемними, оскільки спірний Договір про передачу активів було вчинено з порушенням закону, а саме правочин, пов'язаний з відчуженням майна, банком було вчинено вже після прийняття рішення повноважним органом про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації банку; а що стосується нікчемності даного Договору в частині передачі майнового права вимоги за договором іпотеки від 25.09.2008 року, позивач вважає, що можна дійти висновку про часткову нікчемність правочину, оскільки додаток до даного Договору про передачу активів вчинено в простій формі, хоча доповнення та зміни до договору іпотеки (за умовами правочину від 25.09.2008 року) без згоди іпотекодавця, мали б бути нотаріально посвідчені з обов'язковою реєстрацією в реєстрі іпотек.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про

встановлення нікчемності договору іпотеки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270, з моменту укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року;

встановлення нікчемності договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України, в частині передачі права вимоги за договором іпотеки від 25.09.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору, порушення судом норм матеріального і процесуального права у зв'язку з чим просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що твердження суду про те, що позивач не є стороною оспорюваного тристороннього договору про передачу активів, а тому не може його оспорювати є таким, що не відповідає нормам матеріального права, оскільки даний договір від 30.06.2010 року прямо порушує права та інтереси ОСОБА_1 Зазначає, що з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії й ініціювання процедури ліквідації, банк втратив право укладати угоди, пов'язані з відчуженням свого майна, у тому числі й здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам. Підкреслює, що судом також не досліджено п.6.6 іпотечного договору, згідно з яким доповнення та зміни до договору здійснюються тільки за письмовою згодою сторін, що повинна бути засвідчена нотаріально. Також наголошує, що реєстрація заміни кредитора по договору іпотеки повинна відбуватися шляхом укладення додатку до існуючого правочину, з його нотаріальним посвідченням та обов'язковою реєстрацією в реєстрі іпотек, тоді як судом, при ухваленні рішення, не застосовано даних норм матеріального права і в цій частині не надано жодного обґрунтування щодо незастосування вищенаведеного. Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу на помилкове твердження суду нібито про пропущення позивачем строку позовної давності, що насправді не мало місця, оскільки відбулося переривання строку, після якого перебіг позовної давності почався заново.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити із зазначених в ній підстав.

Представник ПАТ "Дельта Банк" проти апеляційної скарги заперечила.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 не навів правових підстав та не надав доказів порушення своїх прав договором про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України, в частині передачі права вимоги за договором іпотеки від 25.09.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270 та договором іпотеки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270, з моменту укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Судом установлено, що 25 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі заступника керуючого Тернопільською філією ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надалі - Позичальник, було укладено Кредитний договір № 393-009/ФКВ-08, за умовами якого TOB «Укрпромбанк» надав кредитні кошти в сумі 49 000,00 (сорок дев'ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язався до 15.04.2016 року у порядку, строках та на умовах, встановлених Кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування ним у розмірі 13,8% річних, 0,1 % комісії щомісячно та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором.

В якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором від 25 вересня 2008 року між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 393-009/ФКВ-08, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 7270.

Предметом іпотеки, відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, є земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Приміська, 53 та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 червня 2007 року.

30 червня 2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_8, відповідно до якого TOB «Укрпромбанк» відступив, а AT «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах. Відповідно до Додатку № 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_8, TOB "Укрпромбанк» передав AT "Дельта Банк" право вимоги до позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008 року, та забезпечувальним договором, а саме: іпотечним договором, укладеним між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно з п. 4.2 Договору про передачу активів передбачено, що внаслідок передачі TOB «Укрпомбанком» AT «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, ОСОБА_8 переходить (відступається) право вимагати (замість TOB Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1, посилається на те, що відповідно до укладеного Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, мала відбутися заміна сторони в іпотечному договорі, яка мала би бути здійснена за його нотаріальною згодою, відповідно до вимог ст.ст. 651 та 654 ЦК України. Крім того позивач вважає, що відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент передачі прав вимоги) мала відбутися перереєстрація у відповідних державних реєстрах прав обтяження за новим Іпотекодержателем - AT «Дельта Банк», так як моментом виникнення права на нерухоме майно та його обтяження є державна реєстрація. А оскільки цього не здійснено, то правочини, укладені всупереч чинному законодавству України до AT «Дельта Банк», відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, є нікчемними.

Відповідно до п.4.1. Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, TOB «Укрпромбанк» у повному обсязі та на умовах, визначених договором, передав (відступив) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінив TOB «Укрпромбанк», як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Згідно з п.4.2 Договору про передачу активів передбачено, що внаслідок передачі TOB «Укрпомбанком» AT «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, ОСОБА_8 переходить (відступається) право вимагати (замість TOB «Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 572 Цивільного кодексу Українист. 1 Закону України «Про іпотеку»

Тобто, передаючи в іпотеку майно, особа повинна розуміти, що воно передається для забезпечення майбутніх вимог кредитора в разі невиконання умов договору боржником і що в цьому разі предмет іпотеки може бути стягнутий на задоволення вимог кредитора.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.24 Закону України Про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що Договір від 30 червня 2010 року, укладений між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України про передачу Активів та Кредитних зобов'язань прямо зачіпає інтереси ОСОБА_1, оскільки ч.3 ст.215 ЦК України вказує на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї зі сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи тоді, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану. У суді першої інстанції ОСОБА_1 не довів і не навів жодних правових підстав, яким чином заміна кредитора в зобов'язанні стосується його прав, як іпотекодавця, і яким чином повернення сторін договору до первісного стану сприяло би поліпшенню його правового становища за іпотечним договором, укладеним з ТОВ Укрпромбанк.

Позивач не є стороною Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року, а тому жодних законних прав у разі встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності у нього не виникне.

Отже, вказівка у ч.3 ст.215 ЦК на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану.

Колегія суддів не може прийняти посилання апеляційної скарги й на те, що з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії й ініціювання процедури ліквідації, банк втратив право укладати угоди, пов'язані з відчуженням свого майна, у тому числі й здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам, оскільки такі твердження позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 6 ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин між сторонами передбачено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим Законом. Згідно з п. 3-1. ч. 1 ст. 92 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин між сторонами передбачає, що ліквідатор з дня свого призначення має право відчужувати активи та/або зобов'язання банку. Частина третя цієї ж статті передбачає право ліквідатора приймати рішення про отримання та відчуження активів та/або зобов'язань без повідомлення та отримання згоди акціонерів, боржників, кредиторів (вкладників) банку.

Окрім того, позивач просив встановити факт нікчемності Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України в частині передачі майнового права вимоги за договором іпотеки укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачем 25.09.2008 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7270, однак позов пред'явив до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», залучивши таким чином не всі сторони оспорюваного правочину.

Посилання апеляційної скарги на не дослідження районним судом п.6.6 іпотечного договору щодо обов'язкової письмової форми внесення змін і доповнень до договору із наступним її нотаріальним посвідченням, апеляційний суд уважає неприйнятним, оскільки процедура передачі активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_8 не може вважатись зміною чи доповненням до іпотечного договору.

Таким чином, оскільки порушення прав позивача відповідачами по справі за наявними доказами - матеріалами справи судом не встановлено, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання нікчемними оспорюваних правочинів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивач у листопаді 2010 року, після ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду по справі 32-6428/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ТОВ Укрпромбанк, за участі третьої особи АТ "Дельта Банк" про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів від 25.09.2008 року, міг довідатися про порушення його прав при укладенні спірних правочинів, а тому при зверненні із даним позовом у липні 2016 року, останнім пропущено позовну давність, що є окремою підставою відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність відмови в задоволені позову як по суті позовних вимог, так і за пропуском строку позовної давності.

Статтею 256 ЦК України

Правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Встановивши, що право позивача не порушене та відмовляючи йому в задоволені позову по суті вимог, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і відмовив у задоволенні позову як за безпідставністю позовних вимог і порушеного права позивача, так і за спливом строку позовної давності.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позову з підстав спливу строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2017 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропущення строку позовної давності, як на підставу відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9