У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку«ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання неправомірним нарахування відсотків та штрафних санкцій та визнання кредитного договору припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 у розмірі 155 451,98 грн; з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно заборгованість у розмірі 10 000 грн, та з ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2012 року позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2012 року за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано.

На обґрунтування заявлених позовних вимог банк указував на те, що відповідно до договору від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 125 750,08 грн зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 липня 2012 року, однак у порушення умов договору ОСОБА_3 своїх зобов'язань належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Виконання ОСОБА_3 умов указаного кредитного договору було забезпечено шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки від 20 жовтня 2010 року № 167 та договором поруки, укладеним з ОСОБА_4, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.

При новому розгляді справи ПАТ КБ «ПриватБанк» було уточнено позовні вимоги та у зв'язку з тим, що набрало законної сили рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20січня 2012 року про визнання недійсним змін у договорі, а сааме: зміна відсоткової ставки за кредитним договором, повернення до первісного стану - 14,04 %. Банком було перераховано відсоткову ставку, таким чином сума позову змінилася і станом на 09липня 2014 року вона склала 193319,99 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту -46 766,24 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 82 770,89 грн; заборгованість з комісії - 5 788,65 грн; заборгованість з пені - 47 994,21 грн.

Банк просив уточнені позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання кредитного договору припиненим.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 указував на те, що починаючи з листопада 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку за кредитом з 14,04 % до 17,04 % річних від залишку заборгованості; а з 01 лютого 2009 року - до 26,76 % річних від залишку заборгованості.

20 січня 2012 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у цивільні справі № 2-671/11 було задоволено позов ОСОБА_3до ПАТ КБ«ПриватБанк» та зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2005 року № DZV0AK00610005 за період з листопада 2008 року по 20 січня 2012 року, за ставкою кредитування 1,17% на місяць та скасувати штрафні санкції, нараховані внаслідок несплати ОСОБА_3відсотків за зміненими відсотковими ставками.

Вказане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувалося та набрало законної сили 31 січня 2012 року, а 05 травня 2012 року було видано виконавчий лист.

Незважаючи на це, в первісному позові у цій справі, поданому 25 вересня 2012 року, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було навмисно приховано факт наявності рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, яке набрало законної сили, а суми заборгованості розраховані виходячи з підвищених відсоткових ставок.

Також указував на те, що фактично отриманими кредитними коштами була оплачена лише частина вартості придбаного ним автомобіля, оскільки ринкова вартість нового автомобіля Renaut Meganeе станом на 2005 рік складала приблизно 150 тис. грн, а відповідно до кредитного договору йому було видано кредит на придбання автомобіля в розмірі 86 918,00 грн.

Розуміючи необхідність повернення кредитних коштів банку як позичальнику, а також неможливість одночасного повернення кредиту грошовими коштами, він 16 грудня 2009 року добровільно передав працівникам управління безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» за актом приймання автомобіль Renaut Meganeе, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з розрахунку, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», що наявний в матеріалах справи, станом на 21 січня 2010 року його заборгованість за кредитним договором (із завищеними відсотковими ставками складала в загальній сумі 73 558,53 грн, у тому числі: 45 080,13 грн - сума поточного боргу; 14 372,92 грн - сума простроченого боргу; 12 187,19 грн - загальна заборгованість за відсотками (накопичувальна); 1 918,29 грн - загальна заборгованість з пені (накопичувальна).

Відповідно до довідки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Авто Маркет» від 19 вересня 2013 року середньо ринкова вартість переданого автомобіля станом на січень 2010 року складала 89 812 грн.

Отже, вартість автомобіля переданого банку на реалізацію, на 16 263,47 грн перевищувала суму заборгованості за кредитом, тобто передачі автомобіля на реалізація було цілком достатньо для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 станом на січень 2010 року.

Однак зобов'язання взяті на себе працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо реалізації належного йому автомобіля, не були виконані належним чином. Протягом 2 років 8 місяців заходи щодо реалізації указаного автомобіля не здійснювались, автомобіль фактично використовувався посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» і тільки 06 серпня 2012 року він був реалізований позивачем, при цьому суму реалізації позивач йому не повідомив і до цього часу, незважаючи на його неодноразові звернення.

Зазначав, що посадові особи ПАТ КБ «ПриватБанк» мали прямий умисел на тривалу нереалізацію автомобіля, оскільки за цей період вони мали можливість не тільки незаконно користуватися його автомобілем, але й надавали можливість ПАТ КБ «ПриватБанк» з січня 2010 року по серпень 2012 року продовжувати нараховувати йому суми відсотків та штрафних санкцій на непогашену суму заборгованості. Як наслідок, згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 01 серпня 2012 року заборгованість з кредитного договору (із завищеними відсотковими ставками) вже стала складати в загальній сумі 155 346,03 грн (проти 73 558,53 грн станом на січень 2010року).

Унаслідок неправомірних дій посадових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» з навмисного утримання автомобіля від продажу, йому була завдана значна матеріальна шкода, яка полягає в зменшенні ринкової вартості автомобіля за період їх бездіяльності на 11 354 грн, а також у збільшенні нарахованих сум відсотків та штрафних санкцій.

Просив суд визнати неправомірним нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором від 04 липня 2005 року№ DZV0AK00610005, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, за період з січня 2010 року по серпень 2012 року включно; визнати вказаний кредитний договір припиненим з січня 2010 року у зв'язку з виконанням в повному обсязі ОСОБА_3 своїх зобов'язань за цим договором.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 у розмірі 145 451 грн 98 коп., яка утворилась станом на 19 вересня 2012 року, та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 тис. грн., а всього 155 451 грн 98 коп., яка складається з: 18 742 грн 23 коп. - заборгованість за кредитом, 84 011 грн 47 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 788 грн 65 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 56 909 грн 63 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язаньза договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд вказував на те, що ОСОБА_3 неналежним чином виконувалися умови укладеного між сторонами кредитного договору, в результаті чого утворилася заборгованість, а виручених від продажу автомобіля коштів не вистачило покрити заборгованість.

Однак з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а за їх відсутності ‒ на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду повністю не відповідає.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Установлено, що 04 липня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DZV0AK00610005, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 125 750,08 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків у розмірі 14,04 % річних, з кінцевим терміном повернення 03 липня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір поруки № DZV0AK00610006.

Відповідно до п. 1 договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_3зобов'язань за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005, згідно з яким кредитор надав боржнику кредит в сумі 88 722 грн, а боржник повинен виконати зобов'язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії в сумі 88 722грн, у строк до 03 липня 2012 року; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % відсотків за місяць у період сплати з 04 по 11 число кожного місяця.

Відповідно до п. 11 порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

На забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяло на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10 тис. грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20січня 2012 року, ухвалениму цивільні справі № 2-671/11 за позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними змін у договорі, розірвання кредитного договору, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: визнано недійсними зміни ПАТ КБ «ПриватБанк» до кредитного договору від 05 липня 2005 року № DZV0AK00610005, укладеного з ОСОБА_3 в частині збільшення процентної ставки за кредитом до 26,76 % річних від суми залишку заборгованості, та зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK00610005 за період з листопада 2008 року по 20 січня 2012 року за ставкою кредитування 1,17 % на місяць та скасувати штрафні санкції, нараховані внаслідок несплати ОСОБА_3 відсотків за зміненими відсотковими ставками.

Згідно з актом приймання від 16 грудня 2009 року ОСОБА_3 добровільно передав працівникам управління безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль Renaut Megane, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

За повідомленням ЦБДР та АС МВС України від 27 березня 2013 року «Про надання інформації» транспортний засіб, зареєстрований за ОСОБА_3, 20 січня 2010 року було знято з обліку для реалізації за дорученням від 17 грудня 2009 року ВМК565811.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 21 січня 2010 року, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором (із завищеними відсотковими ставками) складала в загальній сумі 73 558, 53 грн, у тому числі: 45 080,13 грн - сума поточного боргу; 14 372, 92 грн - сума простроченого боргу; 12 187,19 грн - загальна заборгованість за відсотками (накопичувальна); 1918,29 грн - загальна заборгованість з пені (накопичувальна).

Відповідно до довідки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Авто Маркет» від 19 вересня 2013 року середньо ринкова вартість переданого ОСОБА_3 автомобіля станом на січень 2010 року складала 89 812 грн.

Згідно з наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» даними лише 06 серпня 2012 року, тобто через 2 роки і 8 місяців після добровільної передачі автомобіля, сума, яка надійшла на погашення заборгованості за кредитним договором з реалізації автомобіля, згідно з наданою банком роздруківкою, становить 83 160 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2013 року було зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати копію договору купівлі-продажу автомобіля Renaut Megane, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладеного працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_3 за довіреністю від 17 грудня 2009 року; копію роздруківки банку про внесення в серпні 2013 року грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2005 року № DZV0AK0610005 від імені ОСОБА_3, із зазначенням дати внеску, загальної суми внеску, особи, яка здійснювала платіж, а також розшифровки сум заборгованості (основний борг, відсотки, пеня за основним боргом, пеня за відсотками), на погашення яких були спрямовані ці кошти.

Доказів виконання вимог ухвали суду матеріали справи не містять.

Банком неодноразово надавався розрахунок за договором № DZV0AK00050005, який не має жодного відношення до договору № DZV0AK00610005, який є предметом розгляду у цій справі.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення, жодної уваги на вказане не звернув та стягнув заборгованість за договором, який не є предметом позовної заяви та не міститься в матеріалах справи; не з'ясував та не встановив причин невиконання банком вимог ухвали суду першої інстанції, тобто суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; суд обмежилися лише поясненнями та доказами, наданими банком, таким чином обмеживши права відповідача; суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року скасувати, справи направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак