АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянда М.І., Міцнея В.Ф.

секретаря Чубрей І.І.

з участю ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про усунення перешкод участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2017 року звернулась до суду з позовом ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про позбавлення батьківських прав.

Зазначала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2011 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно.

Розпорядженням Кіцманської районного державної адміністрації Чернівецької області від 03 лютого 2016 року №39 визначено порядок побачень ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4 щонеділі з 15:00 год. до 18:00 год. в житловому будинку та на території господарського двору матері.

Справа №718/337/17 Головуючий у 1 інстанції Олексюк Т.І.

Провадження №22-ц/794/825/17 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 48/52

Посилалася на те, ОСОБА_3 з грудня 2013 року не надає утримання дитині, не проявляє зацікавленості у навчанні і житті дитини, не спілкується з нею в обсязі достатньому для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток.

Просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною.

Посилається на те, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди у зустрічах з донькою.

Просив зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, визначити порядок спілкування та участі у вихованні щонеділі з 15.00 год. по 18.00 год. за місцем проживання дитини.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, постановлено позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та задоволення зустрічного позову про усунення перешкод участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважа, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовн ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції вважав встановленим ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на висновок органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 від 03 лютого 2016 року №39.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення перешкод участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, суд виходив із недоведеності таких вимог.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає наведеним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2011 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на утримання доньки у розмірі по 400 грн. щомісячно.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.10.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено (а.с.56-57).

Згідно висновку органу опіки та піклування Кіцманської районної адміністрації Чернівецької області №01-15/7-10 від 12 січня 2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3

Частини 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини наголошують, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Права та обов'язки батьків визначені ст.ст.150, 151, 153-156 СК України та в сукупності декларують такі обов'язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків.

Всупереч наведеному, суд першої інстанції вирішуючи спір, не врахував характер винної поведінки ОСОБА_3, особу відповідача та його ставлення до дитини.

Зокрема, з довідки №388 від 01.09.2016 року виданої лікарем наркологом та довідки №518 виданої лікарем психіатром Кіцманської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_3 на диспансерному в наркологічному та психіатричному кабінетах при Кіцманській ЦРЛ не перебуває (а.с.16).

Згідно довідки-характеристики №1 від 05.01.2017 року виданої Ставчанською сільською радою вбачається, що ОСОБА_3 проживає в с.Ставчани, зарекомендував себе з позитивної сторони, є вічливим та врівноваженим (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 26.03.2017 року звертавуся до поліції з приводу перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною (а.с.46-47).

За змістом ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи убачається, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 зроблено органом опіки та піклування відповідно до заяви ОСОБА_1 на підставі довідки №274 від 21.11.2016 року Мамаївського ЗНЗ І-ІІІ ступенів №1 про те, що ОСОБА_4 навчається в даному закладі, однак батько дитини протягом навчання дитини до закладу не з'являвся; довідки дирекції Мамаївської музичної школи №09 від 18.11.2016 року про те, що ОСОБА_4 навчається в музичній школі по класу фортепіано, батьківську плату за навчання в школі вносить мати ОСОБА_1; довідки-розрахунку Кіцмаснького районного ВДВС №4717/02-44 від 28.09.2016 року про те, що в ОСОБА_3 станом на вересень 2016 року заборгованість по аліментам становить 24 400 грн.; пояснень сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 після розлучення не приходив до дитини та не цікавиться її життям і здоров'ям.

Колегія суддів ввважає, що висновок є недостатньо обґрунтованим, не містить відомостей про з'ясування органом опіки та піклування реального відношення батька до виховання доньки, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька, а також установлення факту саме ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків (а не невиконання таких обов'язків).

За таких обставин рішення Кіцманського районного суду м.Чернівці від 16 червня 2017 року в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.4 ст.309 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє інтересу до її здоров»я, не забезпечує утримання дитини з грудня 2013 року.

З огляду на наведене у поведінці ОСОБА_3 є ознаки невиконання ним своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини та формальні підстави для позбавлення батьківських прав.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків, тобто такої винної поведінки особи, коли вона свідомо, систематично, не зважаючи на заходи попередження, продовжує не виконувати ці обов'язки,

Натомість, заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_3 посилався на чинення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною.

Тому, враховуючи характер винної поведінки відповідача, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, особу ОСОБА_3 на підставі відомостей, одержаних органом опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області при поданні письмового висновку від 03 лютого 2016 року №39 , бажання ОСОБА_3 виконувати обов»язки з виховання дитини, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, колегія суддів вважає доцільним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення цих прав, попередивши ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

До матеріалів справи приєднано звернення ОСОБА_3 26 березня 2017 року до поліції з приводу перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною (а.с.46-47).

Натомість, ОСОБА_1 не надано доказів належного виконання розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 3 лютого 2016 року №30, на яке посилається остання як на підставу своїх заперечень.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновків про недоведеність чинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною та вихованні на порушення норм права.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права.

Тому судове рішення в наведеній частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів визначена статтею 19 СК України.

На підставі ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

На підставі висновку органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації від 12 вересня 2017 року №01-15/7-463 за доцільне визначити порядок побачення ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 щонеділі з 15.00 год. по 18.00 год. в житловому будинку та на території господарського двору матері.

При цьому органом опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації враховано обставини, що призвели до виникнення спору між батькками щодо участі у вихованні дитини, що спілкування дитини з бабусею необхідне та в інтересах дитини.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов»язків та виховання доньки ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про усунення перешкод у вихованні та вільного спілкування з дитиною задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Визначити способи участі ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області: щонеділі з 15.00 год. по 18.00 год. в житловому будинку та на території господарського двору матері.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи /Кулянда М.І., Міцней В.Ф./

З оригіналом згідно: