Провадження № 2/127/5679/17
У Х В А Л А

02.10.2017 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

Встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

ОСОБА_1А, та ОСОБА_2 просять визнати за ними право спільної власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на приміщення кухні, що знаходиться у м. Вінниці, по вул. Кості Широцького, 20 / Щорса,24/, при цьому не вказали ціну позову.

У відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову про право власності на нерухоме майно визначається дійсною вартістю такого нерухомого майна.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов'язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21.08.2014ркоу №358.

У відповідності до п. п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21.08.2014ркоу №358, оцінка об'єкта для цілей оподаткування здійснюється суб'єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» хоча б за однією із спеціалізацій у межах напряму 1 Оцінка об'єктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об'єкти інтелектуальної власності.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивачами надано до матеріалів позову квитанції про сплату судового збору, згідно яких ОСОБА_1 сплатив 552,00грн. та ОСОБА_2 - 552,00грн., однак розмір судового збору сплачено в меншому розмірі ніж передбачено ЗУ «Про судовий збір», що набрав чинності 01.11.2011 року, із внесеними змінами станом на 01.01.2017 рік.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір з розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина 6 статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що усуваючи недоліки позовної заяви позивачам слід визначити ціну позову та сплатити судовий збір окремими квитанціями у розмірах: - 1% ціни позову з вимоги про визнання права власності, при цьому ціна позову має бути визначена виходячи зі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Крім того, відповідно до п.п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Як вбачається з матеріалів позову позивачі просять визнати право власності на самочинно збудоване приміщення кухні, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Кості Широцького,20/ вул. Щорса, 24/.Однак, згідно постанови Пленуму ВСС «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 №6, суд не вправі підміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку є винятковим способом захисту права. Окрім того, з матеріалів позовної заяви не можна з'ясовувати, чи звертались позивачі до компетентних органів з питання узаконення самочинного будівництва, чи було їй відмовлено компетентними органами у вирішенні цього питання.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачу і надає йому строк для усунення недоліків.

Вищевказане не позбавляє права на звернення до суду із позовною заявою, однак вимагає усунення зазначених у ній недоліків.

Таким чином, суд вказує позивачам про необхідність усунення недоліків та роз'яснює, що у разі виправлення зазначених недоліків в межах строку, визначеного суддею, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання. Інакше позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу.

Враховуючи викладе та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 80, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - залишити без руху та надати позивачам п'ятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

У випадку невиконання вказаних в ухвалі вимог, дана позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: