Справа № 643/9228/17
Номер провадження 4-с/643/95/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017

09 жовтня 2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа - Московський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про скасування постанови, зобов'язання вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою, якою просять зобов'язати Московський ВДВС ХМУЮ скасувати постанову державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 21.09.2010 про арешт майна боржника ОСОБА_2; зобов'язати Московський ВДЛВС ХМУЮ повідомити належним чином про зняття арешту зх. Майна ОСОБА_1, ОСОБА_2, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та зобов'язати Московський ВДВС ХМУЮ повідомити суд та заявників про виконане рішення у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Обґрунтовуючи доводи скарги, зазначають, що у Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 2-9004/10 від 15.06.2010, виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від доходів, щомісячно. 25.05.2017 ОСОБА_1 дізналася, що на квартиру АДРЕСА_1, що належить неї на праві власності, 21.09.2010 накладено арешт. 11.07.2015 ОСОБА_2 звернувся до Московського ВДВС ХМУЮ з вимогою про скасування постанови державного виконавця від 21.09.2010 про арешт майна боржника ОСОБА_2 Станом на теперішній час, на думку, заявників, не має підстав для арешту майна квартири, оскільки 2/3 частини квартири належить ОСОБА_1, а ОСОБА_2 з 2010 офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату тощо. Також зазначають, що ОСОБА_2 має бажання відчужити частку квартиру, а саме, 13 її частини, а отримані кошти має намір витратити на погашення заборгованості по сплаті аліментів, про що склав нотаріально посвідчену заяву від 06.10.2017.

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали викладені вище обставини і просять вимоги скарги задовольнити у повному обсязі.

Представник Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області щодо вимог скарги, поклалася на розсуд суду.

Суд вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали виконавчого провадження та справи, вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, встановлено, у Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 2-9004/10 від 15.06.2010, виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від доходів, щомісячно.

Постановою державного виконавця від 21.09.2010 на частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2, накладено арешт.

Відповідно до правил ст.. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, як вбачається скаржник ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження і не має права звертатися до суду з вищевказаними вимогами, що передбачені розділом УІІ ЦПК України.

Відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, накладання арешту на майно боржника, а державного виконавця зобов'язано здійснювати заходи примусового виконання рішень, в тому числі, накладати арешт на майно боржника тощо.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, боржник станом на винесення постанови про арешт майна, мав перед стягувачем заборгованість по аліментам.

Із розрахунку заборгованості станом на 01.05.2017 боржник ОСОБА_2 перед стягувачем має заборгованість по аліментам в сумі 30969,04грн.

Надання з боку скаржника копій квитанцій про сплату аліментів, що відображено у розрахунку заборгованості і не спростовує висновків суду.

Наявність працевлаштування боржника, що вбачається із копії трудової книжці, досягнення старшою дитиною повноліття при наявності заборгованості по аліментам, не є предметом даного спору.

Звернення до суду із нотаріально посвідченою заявою від 06.10.2017 про намір відчуження частки у квартирі з подальшої метою погасити виниклу заборгованість, не є підставою для скасування арешту.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, при відсутності переконливих доказів з боку боржника, відсутності на час розгляду скарги відомостей про виділ часток у спільній сумісній власності заявників, наявності заборгованості по аліментах, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог скарги.

Будь-яких доказів щодо порушення з боку державного виконавця ЗУ «Про виконавче провадження» в частині накладання арешту на частину майна боржника, суду не надано, не містять таких фактів і матеріали справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 386, 387-389 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,-

у х в а л и в:

В задоволені вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя