РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Прохоренко В.В.,

секретар: Башинська Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що нею та ОСОБА_2 30.12.2008 року було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала у власність відповідачу нежитлові приміщення літ. А загальною площею 135,2 кв.м, які розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, 13, а відповідач зобов'язався забезпечити її: належним медичним обслуговуванням; щоденним харчуванням, довічно утримувати, та забезпечити усім необхідним. Вартість матеріального забезпечення утримання визначена умовами п. 3 договору.

Позивач вважає, що з грудня 2016 року відповідач не виконує умов договору та взяті на себе зобовязання, а саме не звертає уваги на її потреби, стан здоровя, не забезпечує харчуванням, медикаментами та необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати її, за станом здоровя вона періодично звертається до лікарів (не менш двох разів на рік), відповідач не провідував її та взагалі дуже погано ставиться. Добровільно розірвати договір довічного утримання відповідач не бажає. Просить суд, розірвати договір довічного утримання укладений 30.12.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3. Повернути сторони в первісний стан, шляхом визнання за ОСОБА_1 правова власності на нежитлові приміщення літ. А загальною площею 135,2 кв.м, які розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, 13

Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив проводити розгляд справу без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

За змістом договору довічного утримання обовязки відчужувача, фактично вичерпуються з передачею набувачу права власності на нерухоме майно, а також рухоме майно, що має цінність.

В свою чергу набувач зобовязується виконувати всі вимоги, що полягають у здійсненні всіх необхідних дій з матеріального забезпечення відчужувача, з його утримання та догляду.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 30.12.2008 року за реєстровим номером 2631, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належні їй нежитлові приміщення літ. «А» загальною площею 135,2 кв.м, які розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, будинок 13, а ОСОБА_2 в свою чергу зобовязався довічно і повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою.

Пунктом 3 цього договору вартість матеріального забезпечення, харчуванням, догляду , необхідної допомоги встановлена сторонами в розмірі тридцять гривень щомісячно.

Матеріалами справи встановлено і це визнається відповідачем, що підставою припинення договору довічного утримання є невиконання набувачем обовязків, передбачених цим договором.

Суд враховує, що окрім гарантованого Конституцією України матеріального забезпечення громадян у випадку їх непрацездатності і по старості, таке забезпечення здійснюється цивільно-правовими способами, одним з яких є договір довічного утримання, невиконання чи неналежне виконання такого договору є прямим порушенням майнових прав людей похилого віку, які потребують в цьому випадку, судового захисту. ОСОБА_1 не маючи можливості в силу свого стану здоров'я, забезпечити себе належним доглядом передавши у власність ОСОБА_2 належне нерухоме майно, повинна була отримати від останнього належне довічне матеріальне забезпечення, не отримавши такого, вона вправі вимагати розірвання договору.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В даному випадку визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні законні підстави для його задоволення.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Тому враховуючи, викладене суд приходить до висновку, про задоволення позову про розірвання договору довічного утримання від 30.12.2008 року та повернення майна позивачу із визнанням її права власності на нежитлові приміщення літ. «А», загальною площею 135,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, 13, із скасуванням обтяження на дану квартиру.

На підставі ст.ст. 11, 653,744-745,755 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 30.12.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 30.12.2008 року за реєстровим номером 2631.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути ОСОБА_1 нежитлові приміщення літ. «А», загальною площею 135,2кв.м., що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, 13, визнавши за нею право власності на вказані нежитлові приміщення.

Зняти заборону відчуження на нежитлові приміщення літ. «А» загальною площею 135,2 кв.м, які розташовані за адресою: м. Херсон, вул. К.Маркса, будинок 13, яка належала ОСОБА_2, накладену 30.12.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Прохоренко