АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/597/17 Номер провадження 22-ц/786/2300/17Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівниче товариство "Металіст" про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до Полтавської міської ради, в якому вказував, що з 2000 року добросовісно, безперервно, відкрито володіє та користується земельною ділянкою № 69, площею 637 кв.м., яка виділена йому у користування на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «Металіст», яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Колійна (Вороніна), 126. Даною земельною ділянкою ніхто не цікавився. У 2016 році при оформленні права власності на дану земельну ділянку зясувалося, що вона належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20.12.1999 року, а після цього у 2000 році була виділена йому в користування. ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, про прийняття якої жоден зі спадкоємців не заявив. Оскільки з 2000 року по теперішній час він доглядає за земельною ділянкою, обробляє її та сплачує членські внески, на підставі ст. ст. 328, 344 ЦК України просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на вищевказану земельну ділянку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 червня 2017 року позов ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівниче товариство "Металіст" про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку № 69 площею 637 кв. м., що розташована на території Садівничого товариства «Металіст» у м. Полтава, по вул. Колійна (Вороніна),126, яка була передана йому на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «Металіст».

З рішенням суду першої інстанції не погодилась Полтавська міська рада, оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі представник Полтавської міської ради, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права прохає скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Вказують, що суд не дослідив обставини вступу позивача до СТ «Металіст», а також правомірність набуття права користування земельною ділянкою. Крім цього, вважають, що ОСОБА_3 було відомо про те, хто є власником земельної ділянки, що виключає ознаку добросовісності володіння нею.

Також зазначають, що набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється положеннями Земельного кодексу України, а тому суд безпідставно застосував загальні норми ЦК, що регулюють набуття права власності за набувальною давністю на нерухоме майно.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є членом Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ», яке знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Вороніна, 126, та з 2000 року фактично володіє земельною ділянкою № 69 площею 637 кв. м., яка розташована на території Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ», що розташована за адресою м. Полтава, вул. Колійна (Вороніна), 126. Членські (пайові) внески ОСОБА_3 внесені у повному обсязі. Заборгованість перед Садівничим товариством «МЕТАЛІІСТ» відсутня, що підтверджується довідкою СТ «МЕТАЛІСТ» за підписом голови садівничого товариства ОСОБА_5 (а.с. 7,39).

Вартість вказаної земельної ділянки становить 44527 грн. відповідно до звіту № 25102016_11010,16 (а.с.9-17).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 20.12.1999 року серії ІІІ-ПЛ № 029461, ОСОБА_6, який мешкає в м. Полтава, вул. Пушкіна,100, на підставі розпорядження виконкому Полтавської міської ради від 22.10.1999 року № 790-р, передану у приватну власність земельну ділянку площею 637 кв. м. в межах згідно з планом, яка розташована на території м. Полтава, с,т «Металіст», сел.. Вороніна, для ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3 №1670 (а.с.8).

При розгляді даної справи суд першої інстанції встановив, що вказана земельна ділянка була виділена у користування позивачу на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «МЕТАЛІСТ», після чого він разом зі своєю сімєю відкрито та безперервно користується нею. Інші особи, крім позивача, не цікавилися даною земельною ділянкою. При зверненні у 2016 році до уповноваженого органу з питання оформлення права власності на дану земельну ділянку позивачу стало відомо, що у 1999 р. на вказану земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_6, про що позивачу раніше не було відомо. Власник вказаної земельної ділянки помер та після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на спірну земельну ділянку. Жоден зі спадкоємців не заявив про намір прийняти спадщину. Позивачу не було і не могло бути відомо про те, що спірну земельну ділянку, якою він користується по теперішній час, було приватизовано у 1999 році, після чого виділено йому в користування, що свідчить про безперервність, добросовісність та відкритість користування вказаним нерухомим майном з 2000 року, за яким він доглядає, обробляє та сплатив членські внески.

З урахуванням цього та на підставі ст.ст. 15,16, ч. 1 ст. 328, ст. 344 ЦК України, ст. 152 Земельного кодексу України, розяснень, наданих у п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд першої інстанції задовольнив позов та визнав за позивачем право власності на вказану земельну ділянку за набувальною давністю.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Розділом III Земельного кодексу України врегульовані питання, що стосуються прав на землю.

Ст. 119 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

З аналізу наведених правових норм слідує, що набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність) врегульовано саме нормами Земельного кодексу України та в порядку, визначеному цим кодексом.

На вказані норми закону суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку ст.ст. 15,16, 328, 344 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції, встановивши, що власник спірної земельної ділянки ОСОБА_6 помер, не перевірив вказаної обставини, не встановив дати його смерті, наявність спадкової справи, не витребував відомості зі спадкового реєстру та щодо наявності заповітів після померлого.

Таким чином, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 3,4 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 червня 2017 рокускасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садівниче товариство "Металіст" про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1