АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/713/17
Провадження № 22-ц/792/1720/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

з участю: секретаря Кошельника В.М.;

сторін: представника апелянта - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Княжпільської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Камянець-Подільского районного нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення нікчемності правочину та про визнання права на спадкування за заповітом,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ОСОБА_6 - давній друг батька позивача. Він був одинокою людиною похилого віку. Сімя позивача протягом багатьох років здійснювала догляд за ним. 20 жовтня 2016 року ОСОБА_6 було складено заповіт на імя позивача, а вже 17 листопада 2016 року ОСОБА_6 склав новий заповіт , яким все своє майно заповів на імя ОСОБА_2

У звязку з цим та після уточнення, позивач просив суд встановити нікчемність заповіту ОСОБА_6 від 17 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Княжпільської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 20, визнати за ОСОБА_4 право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 від 20 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець Подільського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 526.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що вчинення засвідчувального напису здійснене секретарем сільської ради, є грубим порушенням порядку посвідчення заповіту, в звязку з чим неможливо встановити дійсну волю заповідача.

Крім того, апелянт зазначає, що суд не звернув уваги на те, що посвідчувальний напис обовязково має містити причину з якої відповідач не зміг власноручно підписати заповіт та прізвище, ініціали особи, яка за нього його підписала.

ОСОБА_4 звертає увагу на те, що в даному випадку мала бути застосована процедура посвідчення заповіту особою-підписантом, в присутності свідків.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 20 жовтня 2016 року, приватним нотаріусом Кам'янець Подільського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, було посвідчено заповіт, ОСОБА_6 в якому спадкоємцем всіх майнових прав вказаний позивач (а. с. 65).

17 листопада 2016 року секретарем Княжпільської сільської ради було посвідчено заповіт ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 20, яким останній все своє майно заповідав відповідачці ОСОБА_2 (а. с. 52).

21 листопада 2016 року ОСОБА_6 помер (а. с. 49 звор.)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що не було встановлено в ході розгляду справи порушення порядку складання заповіту, волевиявлення заповідача було вільним щодо розпорядження своїми майновими правами на користь відповідача, форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК. Такі заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами, та порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15 червня 1994 року N 419 "Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених".

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14 листопада 2011 року N 1298/20036) нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення цих дій.

Посвідчення заповіту неуповноваженою особою, тобто посадовою, службовою особою, яка відповідно до норм статей 1251 - 1252 ЦК не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемність заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК).

Відповідно до ст. 1251 ЦК, ст. 37 Закону України "Про нотаріат" посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти, якщо у населеному пункті немає нотаріуса.

Відповідно до абз. 3 п. 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не вправі здійснювати нотаріальні дії поза межами свого нотаріального округу, крім випадків, встановлених законом (п. 11 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 червня 2009 року N 1062/5).

Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК.

Відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним.

Системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для визнання заповіту нікчемним. Суд не виявив порушень щодо форми заповіту. Останній відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, волевиявлення заповідача було вільним щодо розпорядження своїми майновими правами на користь відповідача.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що в даному випадку повинна була бути застосована процедура посвідчення заповіту особою-підписантом згідно частини 3 ст. 45 ЗУ «Про нотаріат», якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не

може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її

присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати

інша особа, не заслуговує на увагу, оскільки в статті йдеться про особистий підпис заповідача. Крім того, сам апелянт зазначає у своїй скарзі, що підпис на заповіті особисто був здійснений ОСОБА_6

Посилання апелянта, що суд не звернув уваги на те, що посвідчувальний напис обовязково має містити причину з якої відповідач не зміг власноручно підписати заповіт та прізвище, ініціали особи, яка за нього його підписала, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки підпис заповіту особисто був здійснений ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_9

Суддя: /підпис/ ОСОБА_10

Суддя: /підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_9

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_12 Категорія:39

Доповідач - Купельський А.В.