Справа № 236/2788/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2017 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,

В С Т А Н О В И Л А:

27 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, в якій вона просить надати дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації та на територію тимчасово непідконтрольну українському Уряду малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на період до досягнення дитиною повноліття, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_3, у супроводі матері ОСОБА_2

Суддя дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, доходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі(стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а такожсправпро адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору, щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України заява повинна містити:

1. найменування суду, до якого подається заява;

2. ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3. зміст позовних вимог;

4. ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5. виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6. зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав, для звільнення від доказування;

7. перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", позовна заява немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 640,00 гривень.

Однак до поданої позовної заяви позивачем доданий оригінал платіжної квитанції про сплату судового збору в розмірі 88,80 грн., сплата решти суми судового збору у розмірі 551,20 гривень позивачем документально підтверджена не була. Надана позивачем копія квитанції на суму 64,00 грн., та копія меморіального ордеру на суму 487,20 грн., судом не береться до уваги, оскільки відповідно до інформаційного листа від 10.11.2011 р. N 12-6621/11 Державної судової адміністрації України, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Крім того, в позовній заяві викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, але позовна заява не містить посилання на докази, що підтверджують кожну викладену обставину, а саме: мету необмежної кількості виїздів малолітньої дитини до досягнення нею повноліття; наявність на території Російської Федерації в м. Курськ родичів дитини, які зазначені в позові, ступінь їх родинного звязку, місце проживання таких родичів.

Також не містить позовна заяви і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу щодо надання дозволу на виїзд дитини на територію тимчасово не підконтрольну українському Уряду, а також посилань на докази, що підтверджували б ці обставини.

За таких обставин та відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України постановляє ухвалу, якою залишає заяву без руху, про що сповіщає позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л ИЛ А:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з моменту отримання копії ухвали. В іншому разі позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -