Справа № 341/362/16-ц
Провадження № 22-ц/779/733/2017
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Томин О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Громадської організації «Братство демократичної української молоді» до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «ДТЕК Західенерго» про визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Бурштинської міської ради Івано-Франківської області на рішення Галицького районного суду від 20 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року Громадська організація «Братство демократичної української молоді» звернулася в суд із зазначеним позовом до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області.

Ухвалою Галицького районного суду від 09.03.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ПАТ «ДТЕК Західенерго».

Рішенням Галицького районного суду від 20 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю - громадський туалет, який знаходиться за адресою: вул. Міцкевича, 41 "Б", м. Бурштин, Івано-Франківської області, загальною площею 35,9 кв.м., що належить територіальній громаді міста Бурштин на підставі свідоцтва серії САВ №733891 від 21липня 2008 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, громадський туалет, який знаходиться за адресою: вул. Міцкевича, 41 "Б", м. Бурштин, Івано-Франківської області, загальною площею 35,9 кв.м., серії САВ №733891 від 21липня 2008 року.

В решті позову відмовлено.

На дане рішення суду Бурштинська міська рада Івано-Франківської області подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначають, що позивач належним чином не довів неправомірності дій виконавчого комітету Бурштинської міської ради щодо прийняття майна від ВАТ «Західенерго» та оформлення свідоцтва про право власності за територіальною громадою в особі міської ради.

Вважають висновок суду про те, що реєстрація громадського туалету здійснена на підставі рішення органу (виконавчого комітету), який не наділений правом виконання розпорядчих функцій щодо комунальної власності та без належно оформленої заяви про таку реєстрацію від органу, уповноваженого управляти комунальним майном, помилковим та таким, що суперечить ст.ст. 29, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Що стосується земельної ділянки, на якій розташований об'єкт нерухомості (громадський туалет), вказують, що така на період оформлення права власності і на даний час є власністю територіальної громади міста Бурштин та с. Вигівка в особі Бурштинської міської ради, а ГО «Братство демократичної української молоді» є землекористувачем. При цьому, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою позивачем отримано після побудови та здачі в експлуатацію нежитлової будівлі ВАТ «Західенерго».

Таким чином, вважають, що суд упереджено, необ'єктивно, ґрунтуючись виключно на односторонніх доводах позивача ухвалив рішення.

Просили вказане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГО «Братство демократичної української молоді» до Бурштинської міської ради.

В засіданні апеляційного суду представник Бурштинської міської ради доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Просив рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ГО «Братство демократичної української молоді» надано у постійне користування 0,8128 га землі в межах згідно з планом користування для виробничої діяльності, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ІФ №000608 від 04.01.1996 року (а.с. 6).

Встановлено також, що Актом прийому-передачі окремого майна ВАТ «Західенерго» у комунальну власність територіальної громади м. Бурштин №1 від 30.09.2005 року безоплатно передано із власності ВАТ «Західенерго» до комунальної власності територіальної громади м. Бурштин туалет на 8 очків в парку (а.с. 36-37).

На підставі рішення виконавчого комітету №325 від 06.12.2007 року проведено державну реєстрацію права власності та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ №733891 від 21.07.2008 року, згідно якого нежитлова будівля, громадський туалет, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., Галицький р-н, м. Бурштин, вул. Міцкевича, буд. 41 «Б» перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Бурштин в особі Бурштинської міської ради (а.с. 33).

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним пункту 2 переліку Додатку №1 до Акту прийому-передачі окремого майна ВАТ «Західенерго» у комунальну власність територіальної громади м. Бурштин №1 від 30.09.2005 року, визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - громадський туалет, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., Галицький р-н, м. Бурштин, вул. Міцкевича, буд. 41 «Б», загальною площею 35,9 кв.м., позивач посилався на те, що діями відповідача по передачі та реєстрації вказаного нерухомого майна, видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно йому чиняться перешкоди у здійснення права користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п.п. 3, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 1, п.1 ч. 1 ст. 2 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Вказані норми закону узгоджуються також і з п. 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», зі змісту якого вбачається, що до компетенції господарських судів відносяться справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Враховуючи те, що позивачем та відповідачем по справі є юридичні особи, спір між сторонами виник з приводу передачі у комунальну власність територіальної громади м. Бурштин нежитлової будівлі - громадського туалету, який розташований на земельній ділянці, що належить на праві постійного користування Громадській організації «Братство демократичної української молоді», позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, яке пов'язане з його господарською діяльністю та неможливістю вільного використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, колегія суддів приходить до висновку, що зміст правовідносин та суб'єктний склад їх учасників свідчать про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведених обставин, судове рішення підлягає до скасування із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Бурштинської міської ради Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 20 березня 2017 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Громадської організації «Братство демократичної української молоді» до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «ДТЕК Західенерго» про визнання недійсним п. №2 основних засобів додатку №1 акту прийому передачі №1 окремого майна ВАТ «Західенерго» у комунальну власність територіальної громадської громади м. Бурштин від 30.09.2005 року, визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Василишин Л.В.

Максюта І.О.