АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

18 серпня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Соколова В.В. перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2014 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про порядок володіння та користування майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив визначити порядок користування та володіння нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 яке знаходиться у їх спільній власності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2014 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про порядок володіння та користування майном задоволені.

Визначений порядок володіння та користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 відповідно до якого виділено у користуванні ОСОБА_3 приміщення № 1, площею 13,1 кв.м та приміщення № 4 площею 14,4 кв.м., ОСОБА_4 виділено приміщення № 3, площею 26,7 кв.м., вхід у нежитлове приміщення, вбиральню площею 1,9 кв.м. залишено в загальному користуванні.

Вирішено питання судових витрат.

07.07.2017 ОСОБА_2 поштою була направлена апеляційна скарга на вказане судове рішення, так як вважає, що ухвалене рішення суду прийнято без врахування суттєвих обставин справи, при його постановлені порушені норми матеріального та процесуального права, а також його права, без залучення його до участі у справі. А саме особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що вона є кредитором ОСОБА_4, що встановлено рішенням Верховного Суду України від 14.04.2010 у справі № 2-2952/09, а дане судове рішення вважає таким, що направлено на здійснення перешкод у реалізації прав. До того ж 18.04.2017 ОСОБА_2 набув право власності на Ѕ частину вказаних нежитлових приміщень, а тому встановлення певного порядку користування ними вважає таким, що впливає на його права та обов'язки. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Справа № 757/3910/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9808/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Згідно з вимогами частини 1 статті 297 ЦПК України, справа реєструється в апеляційному суді у порядку, встановленому частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Протягом трьох днів після надходження справи суддя-доповідач вирішує питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов'язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК, ст.ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

У даній справі рішення суду було ухвалено 07.04.2017, вказаним рішенням було вирішено виключно питання встановлення порядку користування та володіння спільним майном.

Як вбачається з матеріалів доданих до апеляційної скарги, рішенням Верховного Суду України від 14.04.2010 у справі № 2-2952/09 було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 була стягнута сума заборгованості та проценти за договором позики в розмірі 1102296 (один мільйон сто дві тисячі дев'яносто шість) гривень. Дані про виконання вказаного рішення суду відсутні /а.с.37-40/.

Право власності на частину нежитлових приміщень, що є предметом спору було набуто ОСОБА_6 13.06.2017, що підтверджується копією свідоцтва від 13.07.2017, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.42,43/

Отже на час поставлення оскаржуваного судового рішення ОСОБА_2 не був власником/співвласником спірних приміщень, а тому його посилання на порушення його прав як співвласника цього приміщення є необґрунтованим. В порядку ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд, навіть у разі подання апеляційної скарги, особою, яка не брала участі у справі, обмежений вимогами заявленими в суді першої інстанції, а також обмежений у прийнятті нових доказів у справі. Натомість особа, яка не брала участі у справі не позбавлена права звернення до суду з самостійними вимогами в порядку визначеному процесуальним законом.

Наявність у ОСОБА_2 прав кредитора відносно боржника ОСОБА_4 також не свідчить про порушення його прав саме оспорюваним рішенням суду, оскільки, як вже вказано вище вказаним рішенням було вирішено виключно питання встановлення порядку користування та володіння спільним майном.

Разом з цим слід звернути увагу, що суд має забезпечити додержання основних принципів процесуального права, зокрема, принципу рівності учасників процесу, принципу диспозитивності та щодо реалізації права на звернення до суду в установленому законом порядку всіх учасників розгляду з додержанням правил всіх стадій розгляду (ст.ст. 3,5,10,11,303 ЦПК України). А отже особа, яка подала апеляційну скаргу, хоча і не брала участі при розгляді справи судом першої інстанції, не може мати привілеїв стосовно реалізації своїх прав в порівнянні з іншими учасниками судового розгляду як щодо стадій розгляду справи, так і щодо порядку подачі доказів у справі.

У Постановах від 03.02.2016 та від 17.02.2016 Верховний Суд України також вказав на те, що за змістом зазначеної статті (ст. 292 ЦПК України) право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках (справа № 6-76цс16 та справа № 6-885цс15).

У даній справі не вбачається і несприятливих наслідків, завданих, саме, оскаржуваним судовим рішенням, оскільки особа не позбавлена права здійснення захисту в судовому порядку окремо. За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_2, а тому він не є особою, що має право на оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до роз'яснень, викладених п. 8 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про права та обов'язки ОСОБА_2, тому вказану апеляційну скаргу слід повернути на підставі прямої норми процесуального права - ч. 1 ст. 292 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 292 ЦПК України, ч. 5, 6 ст. 297 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2014.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: