Провадження № 2/127/1059/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці питання про передачу справи за підсудністю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договору факторингу недійсним.

До початку розгляду справи по суті представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Клопотання обґрунтоване тим, що предметом даного спору є визнання правочину недійсним, а саме договору факторингу № 26, укладеного 21.09.2015 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відтак, сторонами оспорюваного правочину є дві юридичні особи, місцезнаходження яких є місто Київ. Тому, враховуючи положення ст. 109 ЦПК України дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області і має бути передана за підсудністю згідно ст. 116 ЦПК України до Подільського районного суду м. Києва.

Представник відповідача не заперечував щодо задоволення клопотання, просив задовольнити.

Представник позивача заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки підсудність позивачем була визначена за місцем виконання кредитного договору та відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України. Тому, позивач скористався своїм правом на вибір між кількома судами, яким підсудна дана справа.

Дослідивши клопотання представника третьої особи, заслухавши думку та пояснення сторін по справі і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходження ПАТ «УкрСиббанк» - м. Києв.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду, зокрема, є захист прав споживача.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживача" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції, відповідно до закону.

Суд дійшов висновку, що договірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем і звернення позивача до суду з позовом про визнання договору факторингу недійсним, не регулюється вимогами Закону України "Про захист прав споживача".

Доводи позивача про те, що даний спір регулюються Законом України " Про захист прав споживачів" з посиланням на рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 та вказуючи на те, що даний позовом про визнання недійсним договору факторингу є правовідносинами, які безпосередньо випливають із укладеного кредитного договору, а тому регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки позивач не є стороною оспорюваного договору, а договір факторингу не є кредитним договором, що укладений на отримання кредитних коштів на споживчі цілі.

Відтак на вказані правовідносини розповсюджуються загальні правила підсудності і Вінницькому міському суду Вінницької області дана позовна заява не підсудна.

Аналогічна позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12.10.2016 року (справа № 754/14823/15-ц).

Якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передаєсправу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК України).

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК України).

Порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

В даному випадку суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК України). На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Враховуючи положення ст.ст. 109, 110 ЦПК України, захищаючи при цьому права та інтереси як позивача так і відповідача по справі, сприяючи справедливому розгляду справи упродовж розумного строку, суд приходить до висновку про передачу даної цивільної справи за підсудністю до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 109, ст. ст. 110, 115, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» -задовольнити.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договору факторингу недійсним до Подільського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Жмудь