РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/460/17

27 квітня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування - Костопільська районна державна адміністрація в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Представник Органу опіки і піклування Костопільської РДА звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що сімя ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, мешкає на приватних квартирах у осіб сумнівної репутації, які зловживають спиртними напоями. ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про фізичниий та розумовий розвиток свого сина, веде аморальний спосіб життя. Будинок в якому проживає відповідач з дитиною непридатний для проживання, санітарний стан незадовільний. Для дитини не має місця для сну та відпочинку, відсутні продукти харчування, одяг, постільна білизна, іграшки, книжки для розвитку дитини. Відповідач не створила для сина ОСОБА_1 належні умови проживання.

У період з 30 квітня 2015 року по 28 липня 2015 року ОСОБА_2 разом з сином перебувала у Рівненському центрі соціально-психологічної допомоги, де була забезпечена комплексом соціально-побутових послуг, необхідних для повноцінного розвитку дитини.

З ОСОБА_2 велася інформаційно-консультативна робота з метою профілактики негативних звичок, формування відповідального ставлення до виконання батьківських обовязків, формування відповідальності за життя та здоровя дитини. Однак, відповідачкою не було зроблено відповідних висновків і вона продовжила проводити звичне для себе життя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що не заперечує, стосовно відібрання у неї дитини, однак заперечує, стосовно призначення аліментів в сумі 500 грн. Просила суд зменшити розмір аліментів до 200 грн., оскільки вона ніде не працює і не зможе сплачувати кожного місяця по 500 грн.

В судовому засіданні було заслухано прокурора Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_4, представника Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_5, представника служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_6, які підтримали позов про відібрання дитини у матері.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили всі обставини викладені в позовній заяві та пояснили, що малолітній ОСОБА_1 на даний час проживає разом з ними, оскільки матір не цікавиться ним.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матірю малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ГЮ №228821 від 29.04.2015, видане Виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_1 внесені за заявою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Сімя відповідачки перебуває на обліку у службі у справах дітей Костопільської РДА, як неблагополучна .

Рішенням Костопільського районного суду від 08 травня 2012 року та від 30 грудня 2013 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно чотирьох старших дітей.

Зібрані матеріали справи (лист № 846/01-12/15 головного лікаря Костопільської центральної районної лікарні ОСОБА_8, листи №181, №286 КЗ «Рівненський центр соціально-психологічної допомоги» ОСОБА_9, лист №01-18/40 від 15.02.2017 року начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_10, наказ №20 від 10.02.2017 року начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_10 А, акти обстеження умов проживання від 31.01.2017 року, 13.02.2017 року, довідка про склад сімї № 290 від 21.02.2017 року, інформація Костопільського районного центру соціальних служб для сімї та молоді про сімю ОСОБА_2 від 23.02.2017 року, рішення комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області №4 від 23.02.2017 року, лист начальника служби у справах дітей Костопільської райдержадміністрації від 20.02.2017 року, довідки з управління праці та соціального захисту населення Костопільської РДА від 20.02.2017 року №545, №547, №546, висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав №581/01-31/17 від 28.02.2017 року) вказують на те, що неналежне виховання малолітнього ОСОБА_1 є наслідком безвідповідальності матері та нездатність її у вирішенні життєвих труднощів.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Із урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Частиною першою статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статі 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків. Бабі, дідові, іншим родичам за їхнім бажанням або органу опіки та піклування.

Суд вважає, що ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та свідомо нехтує своїми обов'язками. Тому позов в частині відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав підлягає до задоволення.

Крім того, встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, коштів не надає, матеріально не забезпечує.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, яка на даний час не працює, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі вказаному в позові - 500 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 170, 180, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 03 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_11