Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2725/17
Провадження №: 2/332/1155/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 р. м. Запоріжжя

Cуддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 26.09.2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ЗФ ДП «СЕТАМ», відділу примусового виконання рішень Комунарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області в особі державного виконавця Єременко К.В., треті особи ПАТ «Перший український міжнародний банк», ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, застосування реституції та повернення ОСОБА_1 автомобіля НОМЕР_1, проданого на прилюдних торгах.

Вважаю, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, ч.2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову вона не відповідає зазначеним вимогам, оскільки заявником не зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, а посилання заявника на той факт, що на його думку відповідачі реалізували незаконно транспортний засіб SCHNITZ SPR 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 з прилюдних (електронних) торгів не є підставою для накладення арешту на все майно, що йому належить, в тому числі й на вказаний автомобіль. Оскільки реституція регулює відносини лише між сторонами визнаного недійсним договору, то робити це повинен продавець за договором, яким майже завжди, є спеціалізована організація. Норма ч.2 ст.388 ЦК України, згідно якої заборонено витребувати від добросовісного набувача майно, що було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень, регулює існуючі між сторонами спору речово-правові відносини, спрямована на унеможливлення витребування свого відчуженого на торгах майна боржником, і не перешкоджає застосовувати наслідки недійсності договору-реституції до сторін договору, якою боржник не є.

Таким чином, в своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не навів обставин, які б надали суду можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, вказаний заявником вид забезпечення позову у виді накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 не є коректним, оскільки все майно ОСОБА_1 не є предметом спору за позовом ОСОБА_1, а також матеріали справи не містять підтвердження факту належності ОСОБА_1 транспортного засобу, вказаного заявником.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику. Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.153 ч.8 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову заявникові.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_3