Дата документу 22.09.2017 Справа № 554/2287/17
Провадження №2/554/1822/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі суду:

судді Блажко І.О.

при секретарі - Кучеренко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 70 887 грн. 13 коп. за кредитним договором б/н від 15.07.2011, яка складається з заборгованості за кредитом - 7 638 грн. 75 коп.; 56 246 грн. 61 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 3351 грн. 77 коп. штраф (процентна складова); судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.07.2011 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 має заборгованість 70 887 грн. 13 коп. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк», тому вони звертаються до суду з даним позовом.

29 серпня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» подали уточнення до позовної заяви, в якій остаточно прохали: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 67 117 грн. 70 коп. за кредитним договором б/н від 15.07.2011, яка складається з заборгованості за кредитом 7 638 грн. 75 коп.; 56 246 грн. 61 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 150 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3 195 грн. 84 коп. - штраф (процентна складова); судові витрати у розмірі 1 600 грн. (а.с.103).

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти застосування терміну позовної давності заперечувала.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 проти позову заперечували, прохали відмовити в повному обсязі. Крім того вважають, що банк звернувся в суд з позовною заявою про захист свого порушеного права 18.03.2017, тобто з пропуском строку позовної давності.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку відмовити у позові в повному обсязі.

Судом встановлено, що 15.07.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір №б/н від 15.07.2011, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-30).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, визначено що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.8-30).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2, кредитний ліміт по кредитній картці №835987 від 15.07.2011 був збільшений до 10 000 грн. З даної довідки слідує, що вказані операції було проведено у відповідності до Умов та Правил, узгодженими з клієнтом, при цьому вказана довідка не містить підпису клієнта про ознайомлення зі змінами умов кредитування (а.с.142).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обовязків.

Отримання та видача кредиту має відбуватися в межах домовленостей двох сторін (банку та позичальника). Якщо таких домовленостей в письмовому вигляді не існувало, то відповідно й стягнення кредиту за відсутності належним чином укладеного кредитного договору є протиправним.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів щодо домовленостей сторін з приводу зміни кредитного ліміту, та про існування домовленостей сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом з 30 % (2,5 % в місяць) до 43,20 %. Тексти повідомлень, ніким не підписані, не підтверджують факт їх направлення відповідачеві, отримання, прочитання та погодження відповідачем. Тобто такі повідомлення не є належними та допустимими доказами домовленості сторін про зміну процентної ставки (а.с.118-141).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ).

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.03.2015 за № 6-16цс15 зробив висновок: посилання на внутрішні документи як додаток до договору, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами при визнанні умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення.

В постанові від 22.03.2017 за № 6-2320цс16 ВСУ дійшов аналогічного висновку, а саме: згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). У справі, яка переглядалася, суди встановили, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.07.2011 заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.01.2017 становить 70 887 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 7 638 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом; 56 246 грн. 61 коп. - заборгованість за відсотками, в тому числі відсотки на поточну заборгованість 421 грн. 53 коп., несплачені відсотки на прострочену заборгованість - 55 825 грн. 08 коп.; комісія - 3 150 грн.; заборгованість по судовим штрафам 3 851 грн. 77 коп. (а.с.82-86).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно роз'яснень, п.31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого мину. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до дадаткових вимог.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Тобто, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, слідує, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.18).

Датою підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку є 15.07.2011, то строк дії його скінчився 14.07.2012 року, а з урахуванням можливої пролонгації 14.07.2013 року.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовною заявою про захист свого порушеного права 18.03.2017, тобто з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати сплачені банком при подачі позову до суду складають 1 600 грн. (а.с.36).

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 76, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати віднести на користь держави.

Складання повного тексту рішення відкладено на 5 (пять) робочих днів 28 вересня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Суддя І.О.Блажко