Номер справи 623/2193/17
Номер провадження 2/623/1150/2017
РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Герцова О.М.

при секретарі: Рзаєвій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира , що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі по справі зареєстровані в квартирі з 09.11.2010 року, але з того часу вони не проживають в квартирі, особистих речей відповідачів в будинку не має, всі обов'язки з утримання житлового будинку покладені на позивачку. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі не дає змоги позивачці оформити субсидію, а тому просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача, ОСОБА_4, та ОСОБА_1 надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідачі надали надали довіреності ОСОБА_1, якими уповноважують її представляти інтереси щодо питань зняття з реєстрації місця проживання.(а.с.12,13).

Безумовне визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судовим розглядом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі продажу від 03.11.2010 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно копії акту від 14.09.2017 року Комунального житлового ремонтно -експлуатаційного підприємства -1 квартиронаймач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2010 року. З 2010 року відповідачі за вказаною адресою не мешкають. На даний час мешкають в Росії ( а.с.14).

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.).

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог:

- про позбавлення права власності на житлове приміщення;

- про позбавлення права користування житловим приміщенням;

- про визнання особи безвісно відсутньою;

- про оголошення фізичної особи померлою.

Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном.

При таких даних позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 10, 11, 60,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116,157 ЖК України, ст. 405 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду О.М.Герцов