Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, стягнення збитків за договором фінансового лізингу з індексацією та завданої моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», в інтересах якого діє Григоренко Ірина Вікторівна, на заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 січня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто») було укладено договір фінансового лізингу № 002827, за умовами якого останній зобов'язувався продати йому вживаний трактор марки МТЗ-82.1.26 протягом строку - до одного місяця, за що він сплатив грошові кошти в сумі 50 тис. грн. Проте, трактор йому того ж дня не продали. Працівники ТОВ «ЛК «Ваш Авто» запевнили його, що трактор буде доставлено за адресою місця його проживання протягом місяця. Після чергового дзвінка в компанію, працівники повідомили про неможливість проходження трактором технічного огляду і запропонували написати заяву про розірвання договору і повернення коштів. Він написав відповідну заяву і договір фінансового лізингу з відповідачем розірвав, однак відповідач відмовився повернути сплачені ним кошти в сумі 50 тис. грн, посилаючись на те, що кошти в сумі 49 тис. грн зараховані як адміністративний платіж і поверненню не підлягають, а з 1 тис. грн, що зарахована відповідачем як авансовий платіж йому повернуть тільки 600 грн.

Зазначав, що відповідач уклав з ним договір, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків для відповідача, так як останній знав, що не виконуватиме своїх зобов'язань за договором, при тому, що позивач свої зобов'язання виконав і сплатив за трактор кошти в сумі 50 тис. грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 50 тис. грн та 2 тис. грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької област від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 50 тис. грн. та 2 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Ваш Авто», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 11 січня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 002827 з додатками, згідно з п. 1.1 якого предметом лізингу є трактор МТЗ-82.1.26 з об'ємом двигуна 4,75/диз, тип КПП - МЕХ, привід - 4X4.

Відповідно до умов п. 1.3 договору лізингодавець (відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачеві) на строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно із п. 1.7 договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу, у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу, у разі зміни вартості предмету лізингу.

У преамбулі договору лізингу № 002827 від 11 січня 2016 року міститься розділ «Визначення термінів», у якому визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу.

У цьому ж розділі преамбули до договору лізингу визначено, що перший платіж - платіж, що складається з адміністративного платежу, авансового платежу, які сплачуються у відповідності до умов даного договору.

За змістом п. 8.1 договору лізингові та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, розраховуються відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленими комерційним банком ТА «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США станом на дату здійснення платежу.

Згідно з п. 8.2 договору, укладаючи договір сторони погоджуються, що вартість предмету лізингу на момент укладання договору, за цим договором становить 19 066,10 дол. США з урахуванням ПДВ та в гривневому еквіваленті складає 490 тис. грн.

Із додатку №1 до договору фінансового лізингу № 002827 від 11 січня 2016 року вбачається, що адміністративний платіж становить 10 % вартості предмету лізингу - 1 906,61 дол. США.

Згідно з квитанцією № 1800352 від 11 січня 2016 року ОСОБА_4 сплатив у відділенні АТ «Сбербанк Росії» на користь ТОВ «ЛК «Ваш Авто» платіж у сумі 50 тис. грн, у призначенні якого вказано, що це - адміністративний платіж за договором фінансового лізингу № 002827 від 11 січня 2016 року.

03 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «ЛК «Ваш Авто» із заявою про розірвання спірного договору у зв'язку з невиконанням умов договору.

Листом від 15 лютого 2016 року ТОВ «ЛК «Ваш Авто» повідомило позивача, що його заяву задоволено і договір лізингу вважається розірваним із 03 лютого 2016 року.

Після розірвання договору кошти, сплачені позивачем на користь відповідача за договором, ОСОБА_4 не було повернуто.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон) відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 11 Закону передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Виходячи з положень ст. ст. 1, 2 Закону, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму транспортного засобу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, а тому на правовідносини між сторонами розповсюджуються і положення Закону України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.

Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або не потрібного йому асортименту.

Згідно з вимогами ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення та/або висловлене ним волевиявлення.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами, що ОСОБА_4 виконав умови п. 3.3.3 договору щодо внесення платежів, однак відповідач не виконав умови п. 1.3 договору та не доставив позивачу предмет лізингу.

При цьому ОСОБА_4 не було роз'яснено, що сплачені ним кошти будуть зараховані не як оплата за трактор, а як адміністративний платіж, що, відповідно до умов договору, сплачується лізингоодержувачем за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позивач правомірно відмовився від договору, оскільки порушено його права як споживача, що є підставою для стягнення з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь позивача коштів, сплаченим ним в якості адміністративного платежу, в сумі 50 тис. грн.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», в інтересах якого діє Григоренко ІринаВікторівна, відхилити.

Заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
В.О. Кузнєцов