Справа № 375/814/15 Головуючий у І інстанції Литвин О.В.
Провадження № 22-ц/780/4230/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 05.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на це майно,-

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 1993 по 2014 роки, під час якого вони набули у власність спірний житловий будинок житловий будинок з господарськими спорудами, який розміщений за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул. Шевченка, 9, а також земельну ділянку, яка знаходиться за вказаною адресою, площею 0,254 га, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, ведення підсобного господарства.

26 грудня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договори дарування, за умовами яких відповідач подарував їй належні йому ? частини житлового будинку та ? частини земельної ділянки, в результаті чого вона стала одноосібним власником спірного нерухомого майна.

Однак, на час звернення до суду із позовом, відповідач оспорює право власності, чим порушує її права.

З урахуванням його уточнень, просила визнати набуття нею та відповідачем в період перебування у шлюбі права спільної сумісної власності подружжя на зазначений житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул. Шевченка, 9, та земельну ділянку для будівництва обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, ведення підсобного господарства за вказаною адресою площею 0,254 га спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його необгрунтованості та невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції не врахував, що після того, як відповідач подарував їй свою ? частину спірного нерухомого майна, позивач, стала його одноособовим власником, враховуючи, що ? частина цього майна належить їй в порядку добровільного поділу майна подружжя.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з період з 29 травня 1993 року по 03 листопада 2014 року.

За час перебування у шлюбі сторони збудували житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул. Шевченка, 9. Крім того, на відповідача було оформлено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, ведення підсобного господарства.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 03 березня 1999 року, виданого Житногірською сільською радою Рокитнянського району Київської області, відповідач ОСОБА_3 є власником домоволодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Житні Гори Рокитнянського району Київської області.

На підставі державного акта про право приватної власності на землю серії І-КВ № 102131 від 18 липня 2001 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, ведення підсобного господарства і с. Житні Гори, вул. Шевченка, 9.

26 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договори дарування 1/2 частини спірного нерухомого майна.

За умовами цих договорів ОСОБА_3 подарував без конкретного розподілу 1/2 частини вказаних житлового будинку та земельної ділянки, Ці обставини підтверджені матеріалами справи і сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судам необхідно було застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, якими яким суд керувався при вирішенні даної справи.

Оскільки за наслідком розгляду даної справи із застосуванням КпШС України результат по суті не зміниться, колегія суддів не вбачає підстав скасовувати правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань ( саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-1662цс15 від 04 листопада 2015 року).

Враховуючи вищезазначене та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини щодо придбання спірного майна сторонами в період шлюбу, хоча і при застосуванні неналежних положень СК України замість положень КпШС України, суд вірно вирішив, що вказане майно було спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання спірного житлового будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції не врахував той факт, що станом на момент ухвалення судового рішення 22 липня 2015 року вказане майно втратило такий правовий статус, оскільки у зв»язку з укладенням 26 грудня 2014 року договоріва дарування ? частини вказаного майна, майно стало спільною частковою власністю сторін.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач просила визнати набуття сторонами в період перебування у шлюбі права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно ( а.с.37), однак суд на це уточнення уваги не звернув.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог змінити, визнавши житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул.Шевченка, 9, та земельну ділянку для будівництва обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, ведення підсобного господарства за вказаною адресою площею 0,254 га спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент набуття цього майна у власність.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на усе спірне майно, суд першої інстанції, дослідивши зазначені договори дарування нерухомості, дійшов вірного висновку, що позивачем в порядку ст. 60 ЦПК України не доведено факт дарування їй відповідачем саме належної йому частки спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 не заявила позовних вимог про поділ спірного нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя, а відповідно до договору дарування вона є влаником лише ? його частини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст.309 ЦПК України, оскільки

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог змінити, визнавши житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул.Шевченка, 9, та земельну ділянку для будівництва обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, ведення підсобного господарства за вказаною адресою площею 0,254 га спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент набуття цього майна у власність.

В решті рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :