Справа №580/860/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1460/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючої АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючої АДРЕСА_2, зареєстрованої АДРЕСА_3, кошти в розмірі 10000 грн., судові витрати у справі: 640 грн. судового збору, 350 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 10990 грн.

Вказане рішення суду ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявниця, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що кошти у сумі 10000 грн. вона отримала від позивачки як завдаток за наміри придбати належний їй житловий будинок, про що 27 серпня 2016 року було укладено договір у вигляді розписки. Оскільки ОСОБА_4 відмовилася нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу будинку, тому, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 546 ЦК України, сплачений позивачкою завдаток поверненню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5, , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, заперечення на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, а також з матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2016 року ОСОБА_3 склала розписку про отримання 10000 грн. завдатку від ОСОБА_4 на придбання нею приватного будинку за адресою по АДРЕСА_4 (а.с. 6).

07 березня 2017 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок і того ж дня зареєструвала на своє ім'я право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 25, 26, 27).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про стягнення на її користь із ОСОБА_3 10000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами не було укладено, а на момент отримання позивачкою коштів за розпискою від 27 серпня 2016 року такий договір і не міг бути укладений, так як відповідачка ще не була належним власником того нерухомого майна, оскільки право власності на будинок у неї виникло лише після його державної реєстрації 07 березня 2017 року, тому, як вважав суд, отримані ОСОБА_3 10000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як передбачено ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою відповідачці грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачці.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів правильно встановив, що договору купівлі-продажу житлового будинку між сторонами по справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передана відповідачці грошова сума в розмірі 10000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачці.

Отже, правова природа отриманих відповідачкою грошових коштів визначена законом, тому посилання у розписці від 27 серпня 2016 року про отримання від ОСОБА_4 10000 грн., як завдатку, правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України, так як передана відповідачці сума коштів є авансом.

Однак, враховуючи, що договір купівлі-продажу сторони цього спору не уклали, аванс, який сплачувався у рахунок майбутнього правочину, не повернуто і законом не передбачено підстав для його утримання відповідачкою, тому правовою підставою для повернення спірної суми є ст. 1212 ЦК України, тобто повернення безпідставно набутих коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Оскільки право власності на будинок, який відповідачка мала намір продати, було зареєстровано за нею після складання розписки, тобто, відповідачка на момент отримання коштів фактично не мала права на розпорядження будинком, а після набуття такого права 07 березня 2017 року договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладений не був, тому відповідачка безпідставно отримала суму авансу, який, відповідно, необхідно повернути позивачці, а відтак, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог є правильним.

При цьому, на думку колегії суддів, обов'язок по поверненню отриманих коштів не має ставитись в залежність від того, з чиєї вини не був укладений договір купівлі-продажу будинку, оскільки кошти були отримані відповідачкою безпідставно.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд не надав оцінки розписці від 27 серпня 2016 року, яка є попереднім договором, тобто підтверджує намір укласти договір купівлі-продажу у майбутньому і засвідчує сплату саме завдатку, а не авансу, колегією суддів до уваги не беруться з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, розписка від 27 серпня 2016 року не містить ані строку, протягом якого сторони мають укласти основний договір в майбутньому, ані умов укладення основного договору.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, слід дійти до висновку, що надана відповідачці за розпискою від 27 серпня 2017 року сума коштів, як забезпечувальний платіж, не є завдатком, а є авансом, який з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, підлягає поверненню позивачці.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо обставин укладання чоловіком позивачки іншої розписки від 03 січня 2017 року та стосовно того, що суд ніби то вийшов за межі позовних вимог, що не відповідає дійсності, висновків місцевого суду про задоволення позову не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -