Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору, визнання зобов'язання виконаним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати кредитний договір на отримання та користування спеціальним платіжним засобом, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»); визнати, що зобов'язання позивача перед відповідачем за кредитним договором на отримання та користування спеціальним платіжним засобом є виконаними.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що після крадіжки невідомою особою двох кредитних карток та зарплатної, позивачем особисто за телефоном «гарячої лінії» повідомлено відповідача, у зв'язку з чим банком було заблоковано вказані картки. З даного приводу ОСОБА_4 також звертався до правоохоронних органів.

Позивач вказує, що умови договору про обслуговування карткового рахунку він не порушував, кредитні картки нікому не передавав, пін-коду не розголошував. Разом з тим, невстановленою особою з кредитної картки, після її блокування відповідачем, було знято кошти у розмірі 10 730,32 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Розірвано кредитний договір на отримання та користування спеціальним платіжним засобом № 370149, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4

У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 26 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про банківське обслуговування, який складається з підписаної позивачем заяви, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Позивач отримав платіжну картку із встановленим лімітом зі сплатою відсотків за користування у розмірі залишку заборгованості за кредитом.

22 березня 2014 року у позивача платіжна катка була викрадена. У той же день ОСОБА_4 здійснив дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «ПриватБанк» - 3700, щодо блокування картки, картка була заблокована 22 березня 2014 року.

Працівником банку оброблена вищевказана заява та встановлено на карту № НОМЕР_1 статус «donothonor», що означає «не обслуговувати». При цьому, вищевказаний статус можливо змінити з терміналу або банкомату ввівши в пункті «мої данні», що знаходиться зліва на дисплеї банкомату або терміналу номер телефону, після чого на зазначений номер приходить «смс» повідомлення з кодом-підвереженням, за допомогою якого можливо змінити статус карти та особистий пін-код, як це зазначено на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (https://auth.privatbank.ua/info/cfp.html).

Щодо статусу карти «lost», який повинен встановлюватись при втраті або викраденні карти, то з скріншотів наданих представником відповідача, не вбачається можливості зміни вищевказаного статусу карти за допомогою терміналу або банкомату.

Як повідомив представник банку, відповідно до програмного комплексу 22 березня 2014 року о 21:20 год відбулась зміна фінансового телефону через банкомат/пост термінал.

22 березня 2014 року в 21:45 год картку заблоковано та розблоковано відповідно 23 березня 2014 року в 07:22 год після зв'язку працівника банку із клієнтом за фінансовим телефоном.

Протягом 22 березня, 23 березня 2014 року з картки оформленої на ОСОБА_4 здійснено списання коштів у сумі 10 730, 32 грн.

ОСОБА_4 неодноразово звертався до керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про вчинення злочину (зняття з кредитної картки коштів), в якій виклав обставини, зокрема про те, що не здійснював зняття коштів, оплату товарів та телефонував на номер 3700 для заблокування картки.

24 березня 2014 року слідчим СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області зареєстрована заява ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення про те, що 23 березня 2014 року невідома особа, таємно викрала грошові кошти, які належать ОСОБА_4, шляхом їх зняття карткового рахунку. Розпочато досудове розслідування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про порушення банком прав позивача як споживача фінансових послуг та наявності підстав для розірвання кредитного договору, оскільки після викрадення кредитної картки ОСОБА_4, банк в односторонньому порядку змінив порядок отримання коштів, а саме шляхів ідентифікації клієнта, способів безпеки, порядку зміни ПІН-коду, що є істотним порушенням умов договору, при цьому продовжував нараховувати заборгованість по даному договору, в тому числі проценти і штрафи.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо наявності вини позивача у втраті кредитної картки, незаконному її використанні та порушення ОСОБА_4 умов та правил надання банківських послуг є необгрунтованимим та не підтверджені належними доказами і матеріалами справи, тому касаційна ПАТ КБ«Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_5, підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко