Справа № 202/4286/17
Провадження № 2/0202/2127/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет Л3», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 41 у будинку №11 по вул. Миколи Міхновського в м. Дніпрі та зняти відповідача з реєстрації. В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою:м. Дніпро, АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 жовтня 2010 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №28196916 від 01 грудня 2010 року. Відповідач ОСОБА_2 є рідним братом позивача та був зареєстрований у спірній квартирі разом із сімєю позивача. У травні 2014 року відповідач зібрав свої речі та добровільно виселився з квартири. Наразі відповідач проживає окремо за адресою: Росія, Тульска обл., м. Щекіно. Відповідач порушує право користування та розпоряджання позивачем своєю власністю шляхом збереження реєстрації за вищевказаною адресою. Така поведінка відповідача спричиняє позивачу, як власнику, певні незручності та порушує його права, як власника, надані йому діючим законодавством, що змушує його звертатися до суду.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням №3/116-10 від 07 жовтня 2010 року, квартира АДРЕСА_2 (наразі вулиця ОСОБА_3) у м. Дніпропетровську належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за позивачем та членами його сім'ї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 грудня 2010 року за № 28196916.

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 червня 2017 року, виданої головою правління ОСББ «КВАРТЕТ-ЛЗ»,у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Судом встановлено, що відповідач не є ані власником, ані співвласником спірної квартири.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Права власника житлового будинку, квартири визначені також у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно акту від 21 червня 2017 року, складеного головою правлінню ОСББ «КВАРТЕТ-ЛЗ», відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з травня 2014 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном.

Факт реєстрації відповідача в домоволодінні порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг, у зв'язку з чим несе невиправдані додаткові витрати.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання про зняття з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.

Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає.

Позивач не надав доказів порушення його права, а саме доказів звернення до третьої особи з вимогою про зняття відповідача з реєстраційного обліку та відмови йому.

За таких обставин, з огляду на вищевказане, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов частково та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №41 у будинку №11 по вул. М. Міхновського (раніше Щербіни) у м. Дніпро.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61,209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет Л3», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №41 у будинку №11 по вул. М. Міхновського (раніше Щербіни) у м. Дніпро.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин