Провадження №2-о/523/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

присяжних - Денисова О.В., Іорданова Ю.І.,

при секретарі - Одарія В.В.,

за участю прокурора - Прилипко А.В.,

лікаря - психіатра - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 посилаючись на те, що 24.09.2017р. ОСОБА_4 був госпіталізований в психіатричний заклад КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну госпіталізацію» каретою «швидкої допомоги» за заявою матері ОСОБА_5

Діагноз - «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

У зв'язку з госпіталізацією за даним діагнозом та відсутністю згоди особи на лікування в добровільному порядку в медичному закладі, КУ «ООМЦПС», звернулась до суду з заявою про вирішення питання про госпіталізацію в психіатричний стаціонар в примусовому порядку.

У судовому засіданні лікар-психіатр психіатричного відділення КУ «ООМЦПЗ» ОСОБА_3 наполягала на госпіталізації ОСОБА_4, у зв'язку з наявним психічним розладом для подальшого обстеження та лікування. При цьому посилалася виключно на слова матері та рідного молодшого брата ОСОБА_4 - ОСОБА_6 Жодних власних спостережень не навела.

Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та його брат - ОСОБА_6 у судовому засіданні наполягали на його примусовій госпіталізації, оскільки вважають, що він може нашкодити собі та оточуючим. Пояснили, що їх непокоє як поводить себе ОСОБА_4, а саме: стоїть в кутку кімнати, не харчується разом з родиною та носить одежу чорного кольору, яка схожа на рясу. Крім того пояснили, що занепокоїлися навіть не його психологічним станом, а його набряклими ногами, вважаючи це наслідком тривалого перебування «на ногах». Про те, що ОСОБА_4 тривалий час вживав тяжкі наркотики "коловся" дізналися приблизно рік тому, однак, до спеціалістів з цього приводу не зверталися, лише проконсультувалися в приватному спеціалізованому закладі де їм роз'яснили, що ОСОБА_4 необхідно привести до них в добровільному порядку, чого вони не захотіли робити так як були впевнені у відмові останнього. Одночасно з тим визнали, що будинок в Савіньоні, де мешкають та є власником мати ОСОБА_4 з молодшим братом (інвалід 2 групи з дитинства, діагноз якого ані мати, ані брат не змогли назвати - "забули") купив ОСОБА_4 (720 000$) та ще декілька об'єктів нерухомості, які оформив на брата та інших осіб. В судовому засіданні неодноразово піднімалися між родиною та ОСОБА_4 фінансові питання, наявність та кількість грошей на банківських рахунках, покладених чи наданих ОСОБА_4 Зокрема суд звернув увагу на те, що однією з підстав необхідності примусової госпіталізації в заяві матері значилася: «Витратив велику суму грошей». Хоча пояснити про які суми грошей йдеться мова не могли, натомість брат згадав про наявність боржників саме перед ОСОБА_4, однак, зі слів брата , дані особи «зникли». Також брат підтвердив те, що ОСОБА_4 працюючи в Росії самостійно заробив великі гроші в компанії, дані якої є в Інтернет ресурсах.

У судовому засіданні ОСОБА_4 назвав своє прізвище, ім'я, по-батькові, чітко відповідав на питання судді та присяжних. Пояснив, що шкоди для себе та отчуючих не несе, протягом декількох років вживав наркотичні препарати, однак вже рік є «чистим», зробив переоцінку цінностей. Переїхав до матері з Санкт-Петербургу (Російська федерація), де тривалий час мешкав та працював, заробляв значні суми грошових коштів і відповідно мав можливість витрачати їх в тому числі й на тяжкі наркотичні засоби, мав два шлюби та троє дітей. На пояснення своїх рідних стосовно його поведінки відповів наступне: стоїть в кутку лише для того, щоб не заважати родині, яка живе в будинку, а саме матері та його молодшому брату Артему (інваліду з дитинства). Стосовно харчування - ОСОБА_4 зазначив, що він є сироїдом та харчується тим, що є дома (овочі та фрукти). Також зауважив на тому, що розробляє свою лінію одягу, яка буде комфортною та зручною для людини, дома переважно носить одяг чорного кольору з натуральної тканини (льон), не розуміє, чому дана одежа є непринятною для його родини. Одночасно з тим, пояснив, що набряк ніг відбувається як наслідок тривалого вживання наркотиків та відмови від них, дії необхідні для лікування даного стану йому відомі.

Суд звертає увагу на те, що в заяві про госпіталізацію в психіатричний стаціонар в примусовому порядку було зазначено діагноз ОСОБА_4 - «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії», однак в висноку комісії лікарів-психіатрів КУ про його діагноз взагалі не згадується (стоїть лише прочерк), на що лікар-психіатр ОСОБА_3 змогла лише сказати, що з моменту госпіталізації пройшло лише два дні, а для винесення діагнозу хворому в них є 10 днів, тому ОСОБА_4 слід залишити в лікарні для обстеження. Діагноз зазначений в заяві є "попереднім". В медичній картці ОСОБА_4 міститься запис лікаря-терапевта, який оглянув ОСОБА_4, як той потрапив до КУ, та зауважив, що останній дійсно потребує огляду та відповідного лікування , однак, саме судинного хірурга, огляд якого КУ здійснити в стаціонарі не може за браком такого спеціаліста. Чітких доводів для задоволення заяви про примусову госпіталізацію не надала.

Суд критично ставиться до того, що ОСОБА_4 було госпіталізовано до КУ лише у зв'язку з тим, що в нього були набряклі ноги - це не є підставою для госпіталізації в даний заклад. Тим паче зі слів лікаря-психіатра ОСОБА_4 оглядав лише терапевт КУ, який надав лише рекомендації стосовно лікування його набряклих ніг.

Суд зауважує на тому, що у судовому засіданні ОСОБА_4 вів себе спокійно, урівноважено, чітко відповідав на питання судді та присяжних, чітко формулював питання, розповідав все в хронологічному порядку, що і підтверджували самі родичі, був охайно вдягнутим та доглянутим.

Прокурор у судовому засіданні також не знайшла жодних підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні не виявлено будь-яких фактів, які б вказували на вчинення реальних дій ОСОБА_4, що являють собою небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на даний момент часу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви комунальної установи „Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я" про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Виноградова Н.В.

Присяжні:

Денисов О.В.,

Іорданов Ю.І.