ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 6/753/648/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна група" про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Інноваційно-промисловий банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, наданим в іноземній валюті згідно з кредитним договором,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: відсутнє обгрунтування та посилання на докази щодо обсягу реального виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Інноваційно-промисловий банк" до ОСОБА_2 про стягнення вказаної заборгованості; відсутнє обгрунтування щодо нерозповсюдження на вказані правовідносини положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким зокрема визначено, що установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи; не вказано поштового індексу щодо адреси ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої заявник отримав 06 грудня 2017 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

Проте, недоліки позову були усунуті не в повному обсязі.

Так, 13 грудня 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява від заявника «Про усунення недоліків», яка викладена на 5 арк. з додатковим обгрунтуванням та зазначенням доказів, проте ця заява була подана - всупереч вимогам ч.1 ст.120 (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) (аналогічна сучасна редакція якої викладена в ч.1 ст.177) ЦПК України - без надання її копій для всіх вказаних учасників.

Крім того, до вказаної заяви «Про усунення недоліків» були додані копії нових документів (у якості додаткових доказів) - всупереч вимогам ч.1 ст.120 (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) (аналогічна сучасна редакція якої викладена в ч.1 ст.177) ЦПК України - без надання її копій для всіх вказаних учасників.

Крім того, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що з положень ч.1 ст.120 (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) (аналогічна сучасна редакція якої викладена в ч.1 ст.177) ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості вказаних учасників.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна група" про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: