УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 18 035 грн 56 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 14 червня 2005 року її колишній чоловік ОСОБА_5 завдав їй тілесних ушкоджень, в результаті чого вона була доставлена у лікарню з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та забій м'яких тканин голови, а 07 жовтня 2005 року ОСОБА_5 повторно завдав їй тілесних ушкоджень, заподіявши перелом другого пальця лівої руки, у зв'язку із чим вона звернулася до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня

2014 року, було закрито кримінальне провадження № 0008529, в якому відповідачу було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Посилаючись на те, що своїми діями відповідач завдав їй матеріальні збитки, оскільки внаслідок завданих тілесних пошкоджень вона потребувала лікування та придбала лікарських засобів на суму 17 035 грн 56 коп., а 07 жовтня 2005 року відповідач пошкодив їй шкіряну сумку вартістю 300 грн та розірвав шкіряний плащ вартістю 500 грн., а також спричинив моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 800 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та витрати, пов'язані з правовою допомогою, в розмірі 3 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року апеляційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг та заперечення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на касаційну скаргу ОСОБА_4 та заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із змінами), абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також вимоги ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та виходили з того, що факт заподіяння відповідачем ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень позивачці встановлено ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2014 року, якою ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, що не є реабілітуючою обставиною, і відповідач надавав прокурору письмову згоду на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав і в суді таку згоду підтверджував (а. с. 15), а тому дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 800 грн матеріальної шкоди відповідно до висновку товарознавчого дослідження, виконаного спеціалістом в області товарознавства ОСОБА_8 (а. с. 52-54), та 10 000 грн моральної шкоди, зважаючи на тривалість, глибину фізичних та моральних страждань позивача.

При цьому судами правильно враховано відсутність доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку погіршення загального стану здоров'я позивачки та у зв'язку із цим здійснення нею витрат на лікування у 2010-2014 роках саме внаслідок завдання їй відповідачем тілесних ушкоджень у червні та жовтні 2005 року.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційних скаргах, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг є аналогічними доводам, викладеним в апеляційних скаргах, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана