№ 336/6943/16ц пр. 2/336/377/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

19 квітня 2017 р.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А., при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Запорізької міської ради а особі Шевченківської районної адміністрації , третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку , розташовану за адресою м. Запоріжжя вул. Магістральна та металевий гараж, який знаходиться на цій земельній ділянці, пояснив у судовому засіданні , що 04.02.1995 року помер її батько ОСОБА_3, про що відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 05.02.1995 року зроблено актовий запис № 1144 і видано свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 025488 (копія додається).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не залишив.

ЇЇ мати, ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину свого чоловіка і вступила у володіння спадковим майном відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ще за життя її матері ОСОБА_4 був проданий будинок, який належав їй після смерті її чоловіка ОСОБА_3 С того моменту і до кінця життя моя мати ОСОБА_4 проживала з нею у її квартирі.

04 листопада 2015 року померла мати ОСОБА_4, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 05.11.2015 року зроблено актовий запис № 7651 і видано свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 341180

Спадкоємцями першої черги є: я та моя сестра, ОСОБА_2 Моя сестра відмовляється у прийнятті спадщини в її користь, що підтвердить у судовому засіданні. Вона , як спадкоємець першої черги, згідно ст. 1268 ЦК України вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки до кінця життя її мати проживала з нею.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишила.

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку та металевий гараж, які розташовані у м. Запоріжжі, вул. Магістральна.

03.06.2016 року вона звернулася до Запорізької міської ради із заявою про оформлення гаражу. 15.06.2016 року їй надали розяснення, що: «Згідно Положення про районну адміністрацію, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 29 від 22.06.2011 року, районній адміністрації не делеговані повноваження щодо оформлення права власності на гаражі в порядку спадкування спадкоємцями першої черги.»

Державним архівом Запорізької області 04.08.2016 року їй були надіслані:

- витяг з Протоколу № 3 засідання гаражної комісії Шевченківського райвиконкому від 03.04.1991 року, у якому її батько ОСОБА_3 вказується як заявник, та рішення (мовою оригіналу): «Гаражная комиссия решила: поручить архитектору района т. ОСОБА_5 изыскать место под гараж вблизи дома проживания, после чего принять решение.»

- витяг з рішення Шевченківської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 18.04.1991 року № 158, згідно яким (мовою оригіналу): «Решения гаражной комиссии от 03.04.1991 г./протокол № 3/ утвердить.»

Зазначені обставини позбавляють її можливості вирішення питання оформлення спадщини у поза судовому порядку та спонукають звернутися за захистом її права у порядок та спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом звернення до суду з даним позовом.

Представник відповідача позов не визнала, просила у позові відмовити , оскільки земельна ділянка померлому не виділялась, гараж побудовано самовільно.

Третя особа ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надало суду заяву , в який вказує , що земельна ділянка, що є предметом спору , не належить до земель сільськогосподарського призначення.

Суд, вислухав сторони , приходить др. висновку про можливість задоволення позову частково за мотивами:

Як вбачається із матеріалів справи , протоколом № 3 засідання гаражної комісії Шевченківського райвиконкому від 03.04.1991 р. гаражна комісія вирішила поручить архітектору району знайти можливість забезпечити інваліда другий групи ОСОБА_6 під гараж поблизу будинку його мешкання , після чого прийняти рішення.

18.04.1991 р. виконком Шевченківського районної ради народних депутатів № 158 затвердив рішення гаражної комісії про надання місця під гараж ОСОБА_6

Інші документів про надання земельної ділянки ОСОБА_6

в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України підставами для набуття права на землю із земель державної та комунальної власності , набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів викової влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень .

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об»єкти , які підлягають приватизації , відбуваються в порядку , визначеному ч.1 ст 128 цього кодексу.

Набуття права на землю громадянами України та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як вибачається із наданих суду позивачкою документів, померлому ОСОБА_3Е фактично земельна ділянка під гараж фактично не надавалася, рішення виконком по цьому питанню не приймав.

З 01.01.2013 р. діє нова редакція Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п передбачено, що право власності за земельну ділянку посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно , головним завданням якого є підтвердження права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 26.12. 1992 р. № 15-92 « Про приватизацію земельних ділянок «, який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 р. « 139 « Про визнання такими, що втратили чинність , деяких законодавчих актів України « , але був чинний на момент виповнення спірних правовідносин, визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку . Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах .

Позивачкою не надано документів, які підтверджують право померлого на спірну ділянку.

Крім того, судом встановлено , що померлий ОСОБА_3Є не придбав мав права на земельну ділянку в встановленому законом порядку , тому після його смерті у його спадкоємців не виникає права цю на земельну ділянку у порядку спадкування.

У частини визнання право на власності на гараж , суд вважає за можливим позов задовольнити повністю на підставі того, що позивачкою надано суду технічний паспорт на зазначений об»єкт , де вказано , що гараж побудовано у 1991 році.

Також , відповідно до акту обстеження гаражу на при будинковій території по вул. Магістральна 90 , встановлено, що гараж збудовано без порушень нормативної відстані від житлових будинків № 90 та 88 , охороні зони комунікацій не порушені. Об»єкт нерухомого майна не порушує права інших землекористувачів.

Гараж знаходиться в межах площі 5206, 16 кв.м. при будинкової території товариства співвласників багатоквартирного будинку, прибудинкова територія благоустроєна, факт дислокації гаражу не перешкоджає руху автотранспортних засобів.

Законом України « Про регулювання містобудівної діяльності» умовою створення об»єкта містобудування як обєкта цивільно правових відносин , щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об»акта в експлуатацію. ,

Це також передбачено ст 331 Цк України , що право власності виникає з моменту завершення будівництва / створення майна, Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ОСОБА_7 України « Про регулювання містобудівної діяльності набрав чинності з 12 березня 2012 о , п.9 Розділу V « Прикінцевого положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття к експлуатацію об»єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт , за результатами їх технічного обстеження. До таких об»єктів було внесено індивідуальні ї садибні/, житлові будинки, садові , дачні будинки , господарські будівлі і споруди , збудовані у період з 5 серпня 1992 р. по 12 березня 2012 р., але індивідуальні житлові будинки , садові, дачні будинки, господарські будівлі, і споруди, збудовані до 05.серпня 1992 р. не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію . Єдиним документом, що засвідчує факт існування об»акта нерухомого майна й містить його технічні характеристики , є технічний паспорт на такий об»єкти , виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

Позивачка надала суду технічний паспорт на зведений гараж по вул. Магістральній 90 , де дата його збудування вказана 1991 р. , тому у суду є підставі для визнання права власності на зведений гараж у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3. Згідно наданих документів після смерті ОСОБА_3Є, права на майно виникає у його спадкоємців першої черги . На теперішній час спадкоємцями першої черги є його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка , в свою чергу , звернулась до суду з заявою про згоду на оформлення спірною гаражу на позивачкою.

Таким чином, суд приходить до висновку про визнання права власності на гараж за позивачкою у порядку спадкування.

Керуючись ст. 3, 114, 256 ЦПК України, ст.ст. 16, 331 , 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, законом України « про Регулювання містобудівної діяльності» суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги, право власності на металевий гараж, розташований на земельній ділянці за адресою м. Запоріжжя вул. Магістральна 90 у порядку спадкування після померлого 04.02.1995 р. ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, якали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова.