Провадження № 2/761/69/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10, поданим в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Шевченківського району міста Києва 30 жовтня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в якому просив внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 20.07.2009р. № 91-6-00860, укладеного між Київською міською радою та ОСОБА_1, а саме викласти п.4.2. договору в наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.07.2009р. між Київською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Київська міська рада передає, а ОСОБА_1 приймає в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_2 строком на 25 років. При цьому, відповідно до п.4.2. Договору оренди річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 0,45% від її нормативно-грошової оцінки. У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011 року Податкового кодексу України Закон України «Про плату за землю» втратив чинність, в зв'язку з чим рішенням Київради від 28.02.2013р. № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідності до положень статті 288 Податкового кодексу України» внесено зміни до договорів оренди в частині збільшення розміру річної орендної плати, додатком до рішення визначено перелік договорів, в які мають бути внесені відповідні зміни, зокрема, спірний договір. Проте, змін до п.4.2. Договору з метою приведення його у відповідності до вимог Податкового кодексу України сторонами договору не здійснено, в зв'язку з чим спір слід вирішити в судовому порядку.

В судовому засіданні 17.02.2017р. до участі у справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 Воробйов В.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Київська міська рада свого представника в судове засідання не направила, подала суду письмові пояснення, в яких просила позовні вимоги задовольнити повністю та слухати справу без участі представника Київської міської ради.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не направила.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти позову заперечила, подала суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами договору не було досягнуто домовленості щодо внесення змін до договору оренди землі. Більш того, орендодавець не здійснив жодних дій, направлених на врегулювання спірного питання в позасудовому порядку та не звернувся до відповідача з пропозицією внесення змін до договору. Водночас, прокурором не надано суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави, а саме з позовної заяви не вбачається у чому полягає не здійснення та/або неналежне здійснення КМР захисту інтересів держави самостійно.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та представника третьої особи, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

20.07.2009р. між Київською міською радою, в особі Київського міського голови Черновецького Леоніда Михайловича, та громадянином ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, посвідченої Нікітенко Ю.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.05.2009 року за реєстровим № 1214, від імені громадянки ОСОБА_1, було укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 581. За умовами Договору Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 19.02.2009 року № 115/1170, за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) строком на 25 років Земельну ділянку: - місце розташування - АДРЕСА_1; - розмір - 0,0801 га; - цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - кадастровий номер - НОМЕР_2.

Відповідно до п.2.2. Договору оренди згідно з витягом з технічної документації № ФІ-02452/2009 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 07.05.2009 року № 125 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 794 149,27 грн.

Згідно п.п.4.1. Договору оренди встановлено, що визначена цим Договором орендна плата за Земельну ділянку становить платіж, який Орендар самостійно розраховує та вносить Орендодавцеві за користування Земельною ділянкою у грошовій формі.

Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 0,45 (нуль цілих сорок п'ять сотих) відсотка від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п.4.2. Договору оренди).

Пунктами 4.5., 4.9. Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього Договору. Розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених Договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами, та у інших випадках, передбачених законом, за згодою сторін, але не частіше, ніж один раз у рік.

23.07.2009р. за Актом приймання-передачі земельної ділянки Київська міська рада передала, а ОСОБА_1 прийняла у своє володіння та користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1; площею 0,0801 га; цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер - НОМЕР_2.

У зв'язку із введенням в дію Податкового кодексу України з 1 січня 2011 р оку Закон «Про плату за землю» втратив чинність згідно з ч. 2 Прикінцевих положень кодексу . Питання сплати податку на землю та внесення орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2011 р. регулюється виключно Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Як установлено п.п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою. При цьому зазначено, що далі у розділі XIII слова «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності» визначаються як «орендна плата».

Плата за землю справляється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, а також не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3% нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12% нормативної грошової оцінки.

Водночас пунктами 271.1, 271.2. ст.271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з п.п. 14.1.125 ст. 14 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок з метою розділу XIII цього кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом «Про оцінку земель», відповідно до абзацу п'ятого ст. 5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 15 цього Закону).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Згідно зі ст. 23 цього Закону технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, з набранням чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.06.2008 року № 309-VI та Податкового кодексу України виникли правові підстави для внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, укладених до набрання чинності зазначеними законодавчими актами, у частині встановлення нових ставок орендної плати за землю.

З метою приведення розміру орендної плати у відповідність до ст. 288 Податкового кодексу України Київською міською радою прийнято рішення від 28.02.2013р. № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України», яке було оприлюднено 02.04.2013р. у № 45 газети «Хрещатик» та розміщено на офіційному веб-сайті Київської міської ради. Даним рішенням внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок, зазначених у додатку до нього, зокрема і договору оренди від 23.07.2009р. № 91-6-00860, укладеного з ОСОБА_1, та встановлено річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Згідно листа Головного управління земельних ресурсів від 29.11.2014р. № 4 за інформацією, наявною в Департаменті земельних ресурсів станом на 25.11.2014р., відповідні договори про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, що орендуються зокрема ОСОБА_1 в частині приведення розміру орендної плати у відповідність до ст. 288 Податкового кодексу України не укладено.

З Листа ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 10.11.2014р. № 8688/9/26-59-18-28 вбачається, що ОСОБА_1 сплачує орендну плату у розмірі 0,45% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що фактичним користувачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі Договору суборенди земельної ділянки від 04.12.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1337, - є ОСОБА_2.

В червні 2013 року Департаментом земельних ресурсів направлено ОСОБА_1 лист № 05704-12927, яким повідомлено про необхідність забезпечення оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок та проінформовано, що укладення договору про внесення змін до договору оренди землі можливе після надання до Департаменту земельних ресурсів документа, що підтверджує реєстрацію даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та реєстрації відповідного права власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Таким чином, оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїх постановах від 06.12.2010р. № 2-1/10068-2008, від 27.12.2010р. № 27/15-10. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктами 2.18., 2.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» визначено, що вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну договору або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10, поданий в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.07.2009р. № 91-6-00860, укладеного між Київською міською радою та ОСОБА_1 - є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 20.07.2009р., укладеного між Київською міською радою в особі Київського міського голови Черновецького Леоніда Михайловича, з одного боку, та ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. від 21.05.2009р. за реєстровим номером № 1214, виклавши пункт 4.2. Договору у наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки річних) від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством», з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду прокурором в інтересах держави в особі Київської міської ради суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.121 Конституції України, яка була чинною на час звернення прокурора в інтересах КМР до суду, на прокуратуру України покладалось представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Частинами 1, 3 - 5 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на час звернення прокурора до суду, передбачалось, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом: 1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); 2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справ.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Враховуючи наведене, заступник прокурора Шевченківського району міста Києва, яка у зв'язку із змінами в законодавство на даний час є Київською місцевою прокуратурою №10, правомірно згідно чинного законодавства звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту інтересів держави в особі Київської міської ради.

Законом України № 1401-VIII від 02.06.2016р. «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі Закон №1401) з Основного Закону виключено Розділ VII «Прокуратура», в якому містилась ст.121.

Разом з тим, згідно із вказаним Законом №1401 Конституцію України доповнено статтею 131-1, в пункті 3 частини першої якої визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1401, він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. З огляду на те, що Закон N 1401 був опублікований 29.06.2016р., пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України набрав чинності 30.09.2016р.

Таким чином, як згідно з діючою ст.121 Конституції України на час звернення до суду прокурора в інтересах держави, так і з діючою з 30.09.2016р. редакцією ст.131-1 Конституції України прокуратура має право на представництво інтересів держави в суді.

Крім того, виходячи зі змісту підпункту 11 пункту 16-1 Розділу XV «Перехідні Положення» Конституції України та правового висновку Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017р. «щодо порядку представництва органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах, запровадженого Законом України від 2 червня 2016 року N 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)"», суд приходить до висновку, що якщо інтереси держави вимагатимуть захисту прав певного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, то й на даний час представництво такого органу в судах здійснюється в тому числі через прокурора.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.121, ст.131-1 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 651, 653 ЦК України, ст.ст. 14, 271, 288 Податкового кодексу України, ст. 30 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10, поданим в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про внесення змін до договору оренди земельної ділянки - з а д о в о л ь н и т и.

Внести зміни до Договору оренди земельної ділянки від 12 липня 2009 року, укладеного між Київською міською радою в особі Київського міського голови Черновецького Леоніда Михайловича, з одного боку, та ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. від 21 травня 2009 року за реєстровим номером № 1214, виклавши пункт 4.2. Договору у наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки річних) від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством», з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :