Номер провадження: 22-ц/785/1969/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Сідлецька Ю.С.

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеса від 18.12.2016року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

в листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Київського районного суду м. Одеса до відповідачів ОСОБА_4 з позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.04.1990року, на час подачі позовної заяви до суду шлюб розірвано не було.

06.10.2002 року позивач отримала у власність за договором дарування від своєї матері, ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

З метою поліпшення житлових умов 28.10.2008року позивач уклала договір інвестування будівництва з ТОВ «Стикон» №А.Г-4 ф про інвестування будівництва житла. Для виконання умов договору інвестиування 18.02.2008року позивач продала за 410565грн. квартиру АДРЕСА_1.

11.03.2008року між позивачем та ТОВ «Стикон» було укладено договір бронювання житла у м. Одеса, відповідно до якого протягом березня жовтня 2008 року позивач інвестувала кошти, що вона отримала від продажу своєї власності у будівництво квартири АДРЕСА_2.

Після закінчення будівництва 19.03.2010 року вказана вище квартира була передана позивачеві за актом прийому передачі, 05.08.2010 року позивач отримала на своє імя свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, право власності позивача на нерухоме майно зареєстровано у передбаченому законом порядку.

Позивач посилалася на те, що відповідач не визнає її право особистої приватної власності на вказане нерухоме майно, вважає квартиру спільною сумісною власністю подружжя, просила визнати квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 73,7кв.м, житловою площею 34,3кв.м. її особистою приватною власністю.

Позов було розглянуто в порядку заочного провадження.

Заочним рішенням місцевого суду від 18.12.2015 року позов задоволено.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_2 загальною площею 73,7кв.м, житловою площею 34,3кв.м. на підставі свідоцтва про право власності серії САС №926749, виданого 05.08.2010року виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованому в державному реєстрі прав на нерухоме майно. 31.08.2010року (а.с.45-47).

Ухвалою суду першої інстанції в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення відмовлено(а.с.98-99).

В апеляційній скарзі апелянт, відповідач ОСОБА_4 просить заочне рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_5, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

На підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.11.2016року юридичний департамент Одеської міської ради представив суду завірені копії документів, на підставі яких ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно(а.с.160-174).

Представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача надала свої заперечення, вважає заочне рішення законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання її особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 73,7кв.м, житловою площею 34,3кв.м., місцевий суд виходив з того, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі позивач 06.10.2002року отримала у власність за договором дарування від своєї матері, квартиру АДРЕСА_1, яку в подальшому продала за 410565 грн. для виконання умов договору інвестування, який був укладений між нею та ТОВ «Стикон» від 28.10.2005 року. Вказаний договір був спрямований на будівництво нової квартири АДРЕСА_2.

За рахунок коштів, які були отримані ОСОБА_5 від продажу її власної квартири, вона виконала умови договору бронювання від 11.03.2008року між нею та ТОВ «Стикон», а також умови додаткової угоди до договору про інвестування будівництва житла в м. Одеса, сплатила власні кошти за квартиру у розмірі 487931 грн.

Виконав умови договору про інвестування та додатки до нього, позивач за актом прийому передачі від 19.03.2010року отримала у власність спірну квартиру і свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. З посиланням на вказані докази, суд зробив висновок, що позивач довела, що спірну квартиру вона придбала за особисті кошти, тому квартира є її особистою власністю.

Судова колегія з вказаним висновком місцевого суду не погоджується.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо права власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

По матеріалам встановлено, що 28.10.2005року між ТОВ «Стикон» і позивачем ОСОБА_5 був укладений договір про інвестування будівництва житла в м. Одеса (а.с.7-12). 28.08.2009року між вказаними сторонами була укладена додаткова угода до договору про інвестування будівництва житла в м. Одеса(а.с.13). 11.03.2008року між вказаними сторонами укладається договір про бронювання житла в м. Одеса(а.с.14-17).

За актом прийому передачі від 19.03.2010 року позивачу ОСОБА_5 ТОВ «Стикон» передало спірну квартиру (а.с.18-19). 05.08.2010року Одеська міська рада надала позивачу ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на спірне житло(а.с.22), , яке зареєстровано у передбаченому законом порядку.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_5 посилалася на те, що вказане нерухоме майно, спірна квартира, це її особиста приватна власність, яка придбана за її особисті кошти, тому просила визнати за нею право особистої приватної власності на вказане нерухоме майно.

Колегія з такими доводами позивача та висновком суду не погоджується, оскільки на підставі свідоцтва про право власності на спірну квартиру ОСОБА_7 є власником нерухомого житла, тому відсутні підстави додатково визнавати за ОСОБА_5 право власності на квартиру власником якої вона є.

Наявність у позивача правовстановлюючих документів на спірну квартиру, які відповідачем не оспорюються, дає підставу для відмови в позові ОСОБА_5 про визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4.

По матеріалам встановлено, що сторони по справі, це подружжя, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з квітня 1990 року. Заявив про свої права на частку нерухомого майна, частку у спірній квартирі, позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що лише перший пайовий внесок на будівництво спірної квартири був сплачений позивачем за рахунок грошей, які вона отримала від продажу свої власності, квартири, що отримала в дарунок від матері. Іншу частину грошей вона витратила на особисті потреби, придбання автомобіля, майна для здійснення підприємницької діяльності, суд не витребував докази, скільки у дійсності сплатила по договору інвестування позивач. Посилаючись на вказані доводи в апеляційному суді представник відповідача стверджував, що відповідач має право на частку нерухомого майна, але суд ці доводи не перевірив. З урахуванням підстав та предмету позову, що заявила позивач ОСОБА_5, доводи відповідача, заперечення позивача, її доводи про те, що вона сама за рахунок своїх особисті коштів виконала умови договору інвестування, докази, які вона надала до заперечень, суду належить перевірити під час розгляду позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розділ майна подружжя і визначення його частки у цьому майні.

Керуючись ст. ст.303,307ч1п2,309ч1,п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, заочне рішення Київського районного суду м. Одеса від 18.12.2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на квартиру скасувати.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 73,7кв.м, житловою площею 34,3кв.м відмовити.

Рішення набуває чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_2

ОСОБА_3