АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1863/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/498/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.02.2017 р. за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальнісю "Постолівське", Гусятинської районної державної адміністрації, третя особа Постолівська сільська рада Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що він у період з 01.04.1994 р. по 30.03.2000 р. працював різноробочим в селянській спілці "Постолівська", правонаступником якої є ТзОВ «Постолівське», був членом колгоспу і звільнений з роботи за власним бажанням, а тому має право на земельну частку (пай) в товаристві і право його виділити із земель резервного фонду Постолівської сільської ради.

Позивач зазначив, що пропустив строк на звернення до суду з поважних причин оскільки про порушення свого права дізнався 15.08.2016 року, коли отримав відповідь з архіву про те, що він не включений у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) у вказаному господарстві.

Рішенням Гусятинського районного суду від 28.02.2017 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського ТзОВ «Постолівське», Гусятинської РДА, третя особа: Постолівська сільська рада Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом вимог Закону.

Позивач вказав, що судом не надано належної оцінки тому, що про порушення свого права він дізнався лише 15.08.2016 р., а саме із відповіді архівної установи, відтак строк позовної давності є пропущений із поважних причин.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що у ОСОБА_1 виникло право на отримання земельної частки (паю), однак позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права із пропуском строку позовної давності, не навівши при цьому поважних причин його пропуску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01 квітня 1994 року до 22.07.1997 року працював різноробочим в селянській спілці «Постолівська», яка з 22.07.1997 року реорганізована в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Постолівське».

З 01.03.2000 року був переведений із вказаного товариства в ТзОВ «Агрофірма Постолівська», де працював до 30 березня 2000 року.

З копії статуту ТзОВ "Постолівське" видно, що воно є правонаступником селянської спілки "Постолівська", яка знаходилося в с. Постолівка, Гусятинського району.

Згідно рішення Постолівської сільської ради Гусятинського району від 07.12.1995 р., селянській спілці "Постолівська" передано землі у колективну власність розміром 1180,9 га., з них земель загального користування 71,6 га., про що 26.03.1996 р. видано Державний акт на право колективної власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в період з 1995 року до 1998 року в селянській спілці «Постолівська» було проведено розпаювання земель між членами господарства і відповідно були складені списки, в які не був включений позивач ОСОБА_1

Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З матеріалів справи видно, що 07.02.2017 р. відповідач - Гусятинська РДА звернулася в суд із заявою про застосування строку позовної давності щодо вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право на отримання земельної частки (паю), оскільки на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був членом СП "Постолівська", однак ОСОБА_1 звернувся до суду для його захисту із порушенням строків, визначених законом.

Статтею 71, ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР чинних на час виникнення спірних правовідносин визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з позовом 22.08.2016 р., будь - яких належних доказів чинення перешкод звернення з позовом з 1996 по серпень 2016 р. не надав та не навів причин поважності пропуску строку позовної давності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він дізнався про порушення свого права лише 15.08.2016 р. після отримання відомостей про те, що він не включений у списки для розпаювання землі, колегія суддів вважає безпідставними.

Статтею 76 ЦК УРСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.

Право на звернення з позовом виникає з дня, коли особа довідалась або повинна була довідатись про порушення свого права.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 на час розпаювання земель працював у селянській спілці та в ТзОВ "Постолівське", проживав у селі Постолівка Гусятинського району, тому повинен був знати про те, що проходить розпаювання земель, члени господарства отримують земельні ділянки.

Будь - яких інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, апелянтом не надано.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останній на протязі триваючого часу з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю не звертався за захистом свого порушеного права, та не навів поважних причин його пропуску, хоча на час розпаювання земель був членом селянської спілки "Постолівська".

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 28.02.2017 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій