Справа № 297/873/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О.,при секретарі Ердевдій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мочолянської сільської ради Берегівського району про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Мочолянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок № 72 по вул. Головній в с. Мочола Берегівського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 вересня 1990 року помер батько позивача ОСОБА_2, який проживав в будинку за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мочола, вул. Головна (Леніна), буд. 72. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказаний будинок. На випадок смерті ОСОБА_2 заповітного розпорядження не залишив. Оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла раніше, а саме 02.07.1992 року, а інших спадкоємців не має, то позивач має право першої черги спадкування за законом. Крім того, позивач зазначає, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки право власності на вищевказаний будинок не було зареєстровано. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити (а. с. 27).

Представник відповідача виконавчого комітету Мочолянської сільської ради Берегівського району в судове засідання також не зявився. Через канцелярію суду надійшла заява від сільського голови, згідно якої він просить справу розглянути без участі їх представника. Також зазначив, що виконком просить задоволити позовні вимоги (а. с. 28).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_2 помер 28 вересня 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 222262 від 08.12.2016 року (а. с. 8).

Мати позивача та дружина спадкодавця відповідно, ОСОБА_3, померла 02 липня 1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ОСОБА_2 і ОСОБА_4 серії ІІІ-УР № 097954 від 25.09.1963 року (а. с. 12), та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії І-ФМ № 222261 від 08.12.2016 року (а. с. 13).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги за померлим ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серія ІАГ № 299644 від 15.03.1968 року (а. с. 9) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_5 серії І-ФМ № 039361 від 20.05.2004 року (а. с. 10).

Як вбачається з заяви, поданої позивачем приватному нотаріусу Берегівського районного нотаріального округу від 09.12.2016 року, позивач прийняла спадщину за померлим батьком ОСОБА_2, проживаючи з ним за однією адресою (а. с. 14).

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2017 року, неможливість вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під № 72 по вулиці Головна в селі Мочола Берегівського району Закарпатської області обумовлена тим, що житловий будинок не було зареєстровано (а. с. 22).

Так, згідно довідки КП «Берегівське БТІ Берегівської РР» № 8 від 18.01.2017 року, одноквартирний (садибний) житловий будинок по вул. Головна (раніше Леніна), 72 в с. Мочола не зареєстрований (а. с. 21).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію житлових будинків, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Мочолянської сільської ради від 24.03.2017 року № 219, спірний будинок згідно запису в погосподарській книзі села Мочола належав померлому батьку. ОСОБА_2 (а. с. 11).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, а також оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1261 ЦК України, ст. ст. 57-60, 212-214, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на одноквартирний (садибний) житловий будинок загальною площею 64,6 кв.м., з яких 48,6 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Берегівський район, с. Мочола, вул. Головна, 72, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_6.