Справа №489/2546/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, яким просив поділити набуту у шлюбі з відповідачкою квартиру АДРЕСА_1 в м Миколаєві, визнавши на ним право власності на ? частку квартири, обґрунтовуючи тим, що квартира придбана сторонами 29 липня 1996 р., тобто в період шлюбу. Дані позовні вимоги подані як зустрічна позовна заява до позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, які розєднані в самостійне провадження ухвалою від 31 березня 2017р.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка та її представник відзиву не направили.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Сторони перебували у шлюбі з 28 червня 1991 р., актовий запис № 629, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, який був розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва 07 лютого 2013 р.

З копії договору купівлі-продажу від 29 липня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 678, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 27).

Відповідно до статті 22 КпШС України, (чинного на час придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Оскільки спірна квартира АДРЕСА_3 в м Миколаєві, набута в 1996 році, тобто в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у шлюбі, то вона є їхньою спільною сумісною власністю.

Виходячи з рівності частин при поділі майна, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? № 5 в будинку № 5-Б по вул.. Казарського в м Миколаєві.

Доказів про придбання квартири за особисті кошти або за певну їх частину відповідачка не зазначила.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути на користь позивача з відповідачки

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3 в м Миколаєві.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький