Номер провадження: 22-ц/785/1250/17
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2012 року та додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання часток у спільній частковій власності на нерухоме майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, в особі правонаступника ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_15, про визначення часток у спільній частковій власності на нерухоме майно,

встановила:

27 листопада 2012 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом про визначення часток у спільній частковій власності на нерухоме майно.

12 грудня 2012 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 звернулись із зустрічним позовом про визнання часток у спільній частковій власності на нерухоме майно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено та визначено, що ОСОБА_6 належить 19/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1; зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено та визначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить 19/100 часток, ОСОБА_9 належить 14/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.82-85).

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 червня 2013 року визнано право власності ОСОБА_6 на 19/100 часток, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - на 19/100 часток, ОСОБА_9 - на 14/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.101-103).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (т.1 а.с.196).

29 липня 2015 року ОСОБА_14 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд рішення від 19 грудня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.1 а.с.112-116).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2015 року відкрито провадження за заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.1 а.с.159).

18 серпня 2015 року в інтересах відповідача ОСОБА_14 до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась його представник - ОСОБА_16 із заявою про перегляд рішення суду від 19 грудня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.1 а.с.237-241).

В серпні 2015 року ОСОБА_3 була залучена до участі у справі як правонаступник померлої ОСОБА_4

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року прийнято заяву представника ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_14 про перегляд рішення, та об'єднано в одне провадження заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду, подану 29 липня 2015 року, та заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду, подану 18 серпня 2015 року (т.2 а.с.78).

22 вересня 2015 року представник ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_14 двічі уточнювала заяву від 29 липня 2015 року та від 18 серпня 2015 року про перегляд рішення суду від 19 грудня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.2 а.с.85-91, 101-104).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення (т.2 а.с. 148-151).

ОСОБА_16, яка діяла в інтересах ОСОБА_14, на вказану ухвалу подала апеляційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_14 відхилена, а ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року залишена без змін (т.2 а.с.226).

24 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулась із апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2012 року та на додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року. В апеляційній скарзі вказує, що хоча вона і не приймала участь при розгляді справи у суді першої інстанції, оскаржене рішення зачіпляє її майнові права, у зв'язку з чим вона має право на оскарження рішення суду.

Так, обґрунтовуючи свою заяву ОСОБА_3 вказувала, що відповідно до заповіту після смерті ОСОБА_4 їй залишилася квартира в будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі. Вона звернулася в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини. Однак на письмові запити нотаріуса про наявність частки, яка належить їй у спільній частковий власності зрозумілої відповіді до теперішнього часу від Одеського МБТІ не отримано, що унеможливлює оформлення відповідних документів про право власності.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 січня 2016 року було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 (т.2 а.с. 247-248).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 січня 2016 року було скасовано, а справу передано до апеляційного суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі (т.3 а.с. 41-43).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.01.2017 року було відкрите апеляційне провадження (т.3 а.с.47-48).

Ухвалою того ж суду від 16.01.2017 року справу було призначено до судового розгляду по суті апеляційної скарги (т.3 а.с.54-55).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення про задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_6 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив із того, що всі вказані співвласники будинку № АДРЕСА_1 в м. Одесі здійснили перебудову і прибудови до приміщень, які належать їм на праві власності, а тому їх ідеальні частки мають були збільшені.

Так, частка ОСОБА_6 має бути збільшена із 1/9 частини до 19/100 частин, частка ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - з 17/100 до 19/100 часток, частка ОСОБА_9 - з 9/100 до 14/100 часток.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що інші співвласники нотаріально посвідченої згоди на перерахунок часток не надали, що і змусило вказаних осіб звернутись до суду із вищезазначеними позовними вимогами.

Окрім викладеного, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свої позовні вимоги обгрунтовували тим, що за їх зверненням до КП «ОМБТІ та РОН» про перерахунок часток у спільній частковій власності, останнє їм відмовило у цьому з тих мотивів, що інші співвласники нотаріально посвідченої згоди на перерахунок часток не надали.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч.ч. 3,4 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого законом порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

З підстав викладеного, слідує однозначний висновок, що у разі збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності одним із співвласників, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним без згоди всіх співвласників, це збільшення не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з матеріалів справи, інші співвласники будинку № АДРЕСА_1 в м. Одесі, які є відповідачами у справі, згоди на збільшення часток позивачів, та відповідно зменшення розміру своїх часток не надавали, у в'язку з чим у суду не було правових підстав для збільшення часток у праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_6 - з 1/9 до 19/100 часток, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - з 17/100 - до 19/100 часток, ОСОБА_9 - з 9/100 до 14/100 часток.

Доводи представника ОСОБА_9 - ОСОБА_17 про те, що оскаржуваним рішенням суду не порушуються права відповідачів, у тому числі апелянта ОСОБА_3, з посиланням на те, що збільшення часток позивачів жодним чином не впливає на житлові приміщення відповідачів та їх частки у спільній частковій власності, є безпідставними, оскільки у разі збільшення часток у спільній частковій власності позивачів, підлягають зменшенню розміри часток інших співвласників у спільній частковій власності, якими є відповідачі у справі, які згоди на збільшення часток позивачів не надавали.

Саме з цих підстав КП «ОМБТІ та РОН» відмовило позивачам у перерахунку їх часток у спільній частковій власності (т.1 а.с.5).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_3, а також представник відповідача ОСОБА_14 - ОСОБА_16 надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 слід відмовити у повному обсязі.

З підстав викладеного також є безпідставним і необгрунтованим додаткове рішення того ж суду від 27 червня 2013 року, яким суд визнав за ОСОБА_6 право приватної власності на 19/100 часток спільної часткової власності на будинок № АДРЕСА_1 в м. Одесі, за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - на 19/100 часток, за ОСОБА_9 - на 14/100 часток (т.1 а.с.101-103).

З огляду на викладене, додаткове рішення суду від 27 червня 2013 року також підлягає скасуванню і з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у повному обсязі.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_3 стосовно того, що суд у порушення п. 1 ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог і фактично не визначив частки у спільній частковій власності, а визнав право власності на збільшені за рахунок самовільних будівель частки у спільній частковій власності, то вони є необгрунтованими.

Так згідно оскаржуваного рішення суду від 19.12.2012 року, суд діяв в межах заявлених позовних вимог і визнав частки позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у спільній частковій власності.

Додатковим рішенням суд визнав за вказаними позивачами право власності на визначені судовим рішенням частки, при цьому діючи також в межах уточнених заявлених первісних та зустрічних позовних вимог, згідно яких позивачі просили суд крім визнання за ними часток у праві спільної часткової власності також визнати право власності на ці частки (т.1 а.с.72-74, 75-77).

Разом з тим, обгрунтованими є доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що за наслідками ухвалення вищезазначених судових рішень суду, частки інших співвласників є не встановленими і на сьогоднішній день вони позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю, у тому числі, шляхом успадкування частки у спільній частковій власності, що в свою чергу призводить до порушення їхніх прав щодо користування своєю власністю, у тому числі земельною ділянкою, на якій розташований будинок № АДРЕСА_1 в м. Одесі.

Крім викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в ході розгляду справи по суті апеляційної скарги від представника ОСОБА_14 - ОСОБА_16 надійшло ряд клопотань, які були розглянуті колегією суддів.

Так, клопотання, які маються в т. 3, на а.с. 81-88, 137, 142-149, 250-252 були задоволені колегією суддів ухвалою від 18.04.2017 року.

Крім того, клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, які надійшли до суду поштою, також були задоволені (т.3 а.с.94-136).

У задоволенні клопотання про витребування у справі додаткових доказів ухвалою колегії суддів від 18.04.2017 року було відмовлено.

Що стосується клопотання ОСОБА_16 про заміну неналежного відповідача у справі на належних, а саме ОСОБА_13 на ОСОБА_5 і ОСОБА_18, то в судовому засіданні 18.04.2017 року заявник клопотання його не підтримала та відмовилась від нього.

Однак колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити неналежного відповідача належним, оскільки зазначене не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством України і зазначені дії входять в компетенцію суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_16 про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за участю відповідача ОСОБА_13, оскільки на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_13 на підставі договору дарування від 04.11.2012 року подарував свою частку у праві спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_18, а тому був неналежним відповідачем у справі.

Зазначені обставини додатково свідчать про ухвалення безпідставних і необгрунтованих судових рішень, які є предметом апеляційного оскарження.

Що стосується доводів ОСОБА_16 про незаконність декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, які були видані позивачам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, то колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку зазначеним доказам, оскільки законність вказаних декларацій не є предметом даного судового спору і не входить в межі апеляційного оскарження судових рішень.

Зазначені обставини також стосуються Довідки КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок часток в домоволодінні № АДРЕСА_1 в м. Одесі між співвласниками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_6 (т.1 а.с.57-58).

При цьому, згідно вказаної довідки КП «ОМБТІ та РОН» не вирішувала питань про збільшення або зменшення часток того чи іншого співвласника спільної часткової власності, а лише констатувала факт щодо часток позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у праві спільної часткової власності, якими фони фактично користуються.

Підсумовуючи викладене в цій частині, колегія суддів погоджується з вимогами ОСОБА_16 про те, що вищевказані докази та технічні паспорти на належні позивачам житлові приміщення, є неналежними і недопустимими доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги судом, як то передбачено стос. 58,59 ЦПК України.

Що стосується доводів ОСОБА_16 про те, що суд не вирішив питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, то вони є частково слушними.

Так, при зверненні до суду, позивач ОСОБА_6 правильно сплатив судовий збір у сумі 214,60 грн., так як його вимоги не містили вимог матеріального характеру.

Разом з тим, після того, як позивач уточнив позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на частку у спільній частковій власності, суду належало вирішити питання стосовно доплати судового бору, оскільки вказані позовні вимоги вже містили в собі вимоги матеріального характеру.

Аналогічним чином судом не було вирішено питання щодо доплати судового збору по зустрічним позовним вимогам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Що стосується доводів ОСОБА_16 про те, що суд незаконно призначив справу до судового розгляду, без попереднього судового засідання (т.1 а.с.38), то вони є необгрунтованими, оскільки у відповідності до ч.7 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Що стосується доводів ОСОБА_16 про те, що суднеобґрунтовано виключив із судового процесу участь третьої сторони - Малиновської районної адміністрації ОМР, то вони є необгрунтованими, оскільки згідно уточнених позовних заяв, у тому числі зустрічної, Малиновська РА ОМР не входила в коло учасників процесу, а тому суд вирішував питання стосовно лише тих осіб, які були зазначені у вказаних позовних заявах (т.1 а.с.72-77).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_16, що матеріали справи не містять відомостей, яким чином і коли Довідка КП «ОМБТІ та РОН» від 13.12.2012 року № 408278.69.12, а також уточнені позовні вимоги позивачів надійшли до суду першої інстанції для розгляду (т.1 а.с.57, 58, 72-77).

Доводи ОСОБА_16 стосовно того, що в порушення вимоги, передбаченої п.2 ст.220 ЦПК України - заяву про ухвалення додаткового рішення подано зі значним пропуском процесуального строку і питання щодо його відновлення судом не розглядалося, є безпідставними, оскільки ОСОБА_16 помилково вважає строк на апеляційне оскарження судового рішення - 10 днів, строком виконання судового рішення, який не співпадає зі строком набрання рішенням законної сили і є значно більшим, необхідним для виконання судового рішення.

Безпідставними також є докази ОСОБА_16 що ухвалене оскаржуване рішення суду від 19.12.2012 року та додаткове рішення від 27.06.2013 року взаємно виключають один одного, порушують порядок дій, оскільки зазначені обставини не відповідають дійсності.

Що стосується відсутності в томі 1 матеріалів справи а.с.59, 87, 93, що підтверджується Актом апеляційного суду Одеської області від 13.03.2017 року, та на що посилається в своїй заяві ОСОБА_16 (т.3, а.с.171, 172), то колегія судів зазначає, що причини відсутності даних аркушів справи колегії суддів невідомі.

Разом з тим, згідно матеріалів справи та Висновку експерта від 05.05.2015 року № 130-п (т.1,а.с.132-144), на вказаних аркушах справи маються розписки про отримання відповідачем ОСОБА_14 поштової кореспонденції від суду першої інстанції, які останній не отримував.

Однак, колегія суддів зазначає, що ні вказані розписки, згідно вищевказаного Висновку експертизи, ні інші розписки, які маються в матеріалах справи (т.1, а.с.60-68, 89-99), не є належними доказами у справі, які б свідчили про отримання вказаними в них особами, у тому числі ОСОБА_14, поштової кореспонденції від суду, оскільки в них відсутні достатні реквізити для судових розписок, у тому числі штамп відділу поштового зв'язку.

Тому посилання ОСОБА_16 про неповідомлення її довірителя про судові засідання, не направлення йому судом копій позовних заяв та доданих до них документів, не направлення копій ухвалених судових рішень, є слушними і обгрунтованими.

При цьому, колегії суддів також не представилось можливим встановити, яким чином вказані аркуші справи, які на даний момент відсутні в ній (т.1 а.с.59, 87, 93), перебували у розпорядженні експерта, який проводив їх дослідження та склав відповідний Висновок від 05.05.2015 року № 130-п (т.1 а.с.132-144).

Згідно вказаного Висновку 2ці документи в кількості 3-х штук були надані в розпорядження експерта (т.1 а.с.133).

Однак, ким, коли і яким чином вказані документи потрапили на експертизу, призначену постановою СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 01.04.2015 року по кримінальній справі № 0006593 від 12.10.2013р. і яка їх подальша доля, матеріали справи відомостей не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять відомості про те, що вказані документи отримав відповідач ОСОБА_14 (т.1 а.с.105), однак до суду їх не повернув, їх копії також в матеріалах справи відсутні.

Крім того, представник ОСОБА_14 - ОСОБА_16 просила суд встановити, що в Єдиний державний реєстр судових рішень внесена спотворена інформація про дати прийняття судових рішень, їх суті та набрання законної сили у даній цивільній справі (т.3 а.с.137), а саме:

рішення від 19.12.2012 року вказано із другою датою прийняття рішення - 24.12.2012 року,

додаткове рішення від 27.06.2013 року вказано як ухвала від 10.07.2013 року,

ухвала від 03.12.2102 року вказана як ухвала від 19.12.2012 року,

дати набрання рішеннями законної сили відсутні.

Однак, вказані доводи ОСОБА_16 є обгрунтованими лише частково, з огляду на наступне:

Так, згідно пошукових даних з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване рішення суду від 19.12.2012 року дійсно помилково датовано 24.12.2012 року, цією ж датою - 24.12.2012 року воно зареєстровано в Єдиному державному реєстрі. Дата набрання законної сили вказаним рішенням вказано 03.01.2013 року, дата оприлюднення - 09.01.2013 року.

Ухвала суду від 03.12.2012 року (відкриття провадження) дійсно помилково датована 19.12.2012 року, дата реєстрації також вказана 19.12.2012 року, дата оприлюднення - 20.12.2012 року, дата набрання законної сили не вказана.

Додаткове рішення суду від 27.06.2013 року дійсно вказано як ухвала від 10.07.2013 року, зареєстрована 12.07.2013 року, оприлюднена 20.01.2014 року, дата набрання законної сили не вказана.

Колегія суддів зазначає, що стосується порушень вимог діючого цивільно-процесуального законодавства під час розгляду даної цивільної справи № 1519/21672/12, Пр. № 2/1519/9186/12, які вказані вище, та не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, а також тих, які вказані в клопотанні ОСОБА_16, то вони є підставою для постановлення окремої ухвали на адресу голови Малиновського районного суду м. Одеси, з метою вжиття заходів для недопущення таких порушень в подальшій роботі суду.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь апелянта ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у загальній сумі 811,52 грн., із яких - за подання апеляційної скарги - у сумі 535,92 грн. (т.2 а.с.240), та за подання касаційної скарги - у сумі 275,60 грн. (т.3 а.с.2).

Виходячи з принципу пропорційності від заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_6 у сумі 296,53 грн., з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в рівних частках - у сумі 296,53 грн., з ОСОБА_9 - у сумі 218,46 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2012 року та додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання часток у спільній частковій власності на нерухоме майно, а також у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, в особі правонаступника ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_15, про визначення часток у спільній частковій власності на нерухоме майно, відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 296,53 грн. (двісті дев'яносто шість гривень 53 копійки).

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних часткахна користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 296,53 грн. (двісті дев'яносто шість гривень 53 копійки).

Стягнути з ОСОБА_9на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 218,46 грн. (двісті вісімнадцять гривень 46 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко