Справа № 752/910/17
Провадження №: 2/752/2492/17
13 квітня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Мороз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь:
-суму страхового відшкодування у розмірі 26 666 грн. 72 коп.;
-пеню у розмірі 1922 грн. 93 коп.;
-3 % річних 206,03 грн.;
-моральну шкоду у розмірі 5333 грн. 34 коп.;
-витрати на правову допомогу 2500 грн.;
-судовий збір у розмірі 640 грн.
В обґрунтування позову позивач вказував, що 21 січня 2016 року в м. Києві по просп. Академіка Паладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - МАЗ 543205-226, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАЗ 543205-226, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди застраховано в ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі страхового поліса № АІ/8410149 від 28.07.2015 року. Святошинським районним судом м. Києва 22 лютого 2016 року, було винесено постанову по справі № 759/1628/16п, якою визнано ОСОБА_2, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ПДР.
Також позивач вказує, що він як постраждалий в дорожньо-транспортній пригоді подав до ПрАТ «СТ «Іллічівське» заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи, передбачені в п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
28 березня 2016 року за дорученням відповідача компанією ТОВ «ЕАК «Фаворит» було проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 4881/4/1, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Renault Trafic, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 27 176 грн. 72 коп.
12 липня 2016 року позивач подав заяву відповідачу на вимогу про виплату страхового відшкодування за вхідним № 6400рВх, та заяву за вхідним № 6405рВх про надання копії експертної оцінки матеріальних збитків.
У відповідь на прохання надати копію звіту оцінки, відповідач надіслав листа №3182Рв від 12.08.2016 р., в якому, згідно до п. 35.3 ст. 35 Закону України, запропонував ознайомитись зі звітом в центральному офісі ПрАТ «СТ «Іллічівське».
28.10.2016 року позивач прийшов до центрального офісу ПрАТ «СТ «Іллічівське» з метою ознайомитись із матеріалами спадкової справи, однак йому було відмовлено.
Позивач зазначає, що сума матеріального збитку відповідно до звіту та сума страхового відшкодування відповідно до листа відрізняються на 5039 грн. 45 коп., у зв'язку з чим відповідач безпідставно зменшив суму страхового відшкодування та станом не день звернення із позовом до суду не виплатив його.
Разом з тим позивач вказує, що протиправними діями відповідача, які полягали в затягуванні виплати страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу йому було завдано моральної шкоди, оскільки позивачу необхідно було гаяти багато робочого та вільного часу на переписку з відповідачем, користуватись понівеченим автомобілем, що призвело до сильних душевних хвилювань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 20 % від загальної суми страхового відшкодування.
Крім того, з метою захисту своїх порушених прав позивач вимушений був звернутися за правовою допомогою адвоката, за що сплатив грошові кошти у розмірі 2500 грн. Тому, посилаючись на правові підстави ст. 84 ЦПК України просить суд стягнути з відповідача вказані витрати.
Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримує, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказував, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 січня 2016 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем МАЗ 543205-226 не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем Рено, внаслідок чого відбулось пошкодження транспортних засобів.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року по справі № 759/1628/16-п (провадження № 3/759/1117/16) встановлено вищевказані обставини, визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зважаючи на те, що протиправність дій, вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що потягло пошкодження належного позивачу автомобіля, встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (ч. 4 ст. 61 ЦПК України), майнова шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/8410149.
12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявою про виплату страхового відшкодування.
За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті визначено, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Частиною 1 ст. 12 вказаного закону, визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру завданих йому збитку, в результаті пошкодження його транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 27 176 грн. 72 коп.
Враховуючи викладене су приходить до висновку, що належною сумою страхового відшкодування яке відповідач зобов'язаний сплатити відповідачу з урахуванням франшизи складає 22 137 грн. 27 коп.
Крім того суд приходить до висновку про стягнення з відповідача неустойку за прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до вимог ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 36.5 вищевказаного Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За таких обставин неустойка за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в період з 10.10.2016 року по 28.01.2017 року складає 1867 грн. 96 коп.
Разом з тим, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції у розмірі 1237 грн. 97 коп. та 3% річних у розмірі 200 грн. 14 коп., оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5333 грн. 34 коп. підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Статтею ст. 23 ЦК Українивизначено право особи на відшкодування моральної шкоди. Ця правова норма визначає підстави для відшкодування моральної шкоди фізичній та юридичній особі.
Частиною 5ст. 23 ЦК Українивизначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Дана норма передбачає інший порядок та підстави відшкодування моральної шкоди якщо це встановлено законом.
Позивач посилаючись на правові підстави ст. 23 ЦК України в позовній заяві зазначив, що між сторонами фактично виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
В свою чергу, за змістом до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» законодавцем визначені критерії моральної шкоди, розуміється моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
В обґрунтування позову в цій частині позивач зазначав, що в нього були сильні душевні хвилювання через із затягуванням виплати страхового відшкодування та користуванням понівеченим автомобілем.
Враховуючи те, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено спеціальний порядок та підстави для відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача моральної шкоди.
Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу та витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 вказаної статті, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.
З договору про надання правової допомоги адвокатом № 19/12/16-1 від 19 грудня 2016 року та акту приймання-передачі наданих послуг укладених між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вбачається, що вартість витрат на правову допомогу складає 2500 грн.
Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 640 грн. (пропорційно задоволених позовних вимог) та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. 9 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 22, 36, 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко