Справа № 372/1699/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/453/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 20.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Голуб С.А., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, третя особа ОСОБА_3, -

встановила:

У липні 2016 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду із зазначеним позовом та просив витребувати на користь Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство» із незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,6636 га з кадастровим номером: :06:018:0026, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №946182 від 02.02.2006 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 8,1802 га з кадастровим номером :06:018:0040 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у с. Підгірці Обухівського району Київської області, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2004 року №5537, №5539, №5545, №5551, №5543.

11.06.2007 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу №636 продав ОСОБА_2, вищевказану земельну ділянку і цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстровано в Підгірцівській сільській раді 14.06.2007 року за №342.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 не набув права власності на земельну ділянку у порядку, встановленому діючим законодавством, оскільки у ході опрацювання матеріалів кримінального провадження 0000030 від 14.05.2014 року на наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру встановлено, що державний акт серії ЯА №946182 від 02.02.2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером :06:018:0040 є підробленим і ніколи не видавався Обухівським районним відділом земельних ресурсів, що підтверджується висновками судових експертиз від 27.11.2008 року №10032 за результатами проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судово-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи №49-2545; на державному акті відтиски гербової печатки від імені Обухівського відділу земельних ресурсів (на лицьовому та зворотному боках) нанесені не печаткою Обухівського відділу земельних ресурсів, а іншою печаткою аналогічного змісту; підписи від імені ОСОБА_5 у графах «Начальник Обухівського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_5Р.» (на лицьовому боці) та «Начальник Обухівського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_5Р.» нанесені рельєфні кліше підпису факсиміле, яке виготовлено фотополімерним способом. Відповідно висновку експерта №1301 від 31.03.2009 року за результатами проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судово-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи №49-2545 на лицьовому та зворотному боках державного акту на право власності на земельну ділянку, відтиски факсиміле підпису від імені ОСОБА_5 в графах «Начальник Обухівського районного відділу земельних ресурсів» (на лицьовому боці) нанесені не тим кліше факсиміле, вільні зразки якого були надані до інституту.

Крім того, позивач зазначав, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.01.2016 року інформація стосовно видачі бланку державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №946182, на підставі якого оформлено право власності на земельну ділянку площею 8,1802 га за ОСОБА_3 у Головному управлінні відсутня. Згідно накладної від 04.07.2005 року №110 бланк державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №946182 з Державного комітету України по земельних ресурсах було передано Київському міському Головному управлінню земельних ресурсів. Договори купівлі-продажу на підставі яких третій особі виданий державний акт у Підгірцівській сільській раді не реєструвалися.

Відповідно до програмного забезпечення Державного земельного кадастру ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:018:0026 площею10,6636 га. Державні акти та будь-яка землевпорядна документація на спірну земельну ділянку в управлінні держгеокадастру в Обухівському районі відсутня, не обліковується та на зберігання не передавалась.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 22.06.2016 року земельна ділянка з кадастровим номером :06:018:0026 на праві власності ні за ким не зареєстрована. Ця земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення кварталу 87 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» і з користування останньої не вилучалась.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області ухвалено відмовити у задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, третя особа ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на те, що судове рішення прийнято за неповного зясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не надано і судом не встановлено перебування у власності відповідача спірної земельної ділянки, користування чи володіння останнім нею, тобто в ході розгляду справи не доведено обґрунтованості позовних вимог, що було б підставою для їх задоволення. У рішенні також зазначено, що згідно пояснень представника ДП «Київське лісове господарство» земельна ділянка, яка є предметом спору, із користування останнього не вилучалась та обслуговується вказаним підприємством.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, докази, надані позивачем, вважає зазначені вище висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог необґрунтованими та такими, що не відповідають встановленим обставинам справи.

Сукупний аналіз наявних у справі доказів, наданих суду позивачем, дає підстави колегії суддів дійти висновку, що ОСОБА_3 на час укладання 11 червня 2007 року договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :06:018:0040 не був законним власником цієї земельної ділянки, а тому не мав права продавати її ОСОБА_2, оскільки:

Державний акт серії ЯА №946182 від 02.02.2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером :06:018:0040 є підробленим і ніколи не видавався Обухівським районним відділом земельних ресурсів, що підтверджується висновками судових експертиз від 27.11.2008 року №10032 за результатами проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судово-технічної експертизи за матеріалами кримінальної справи №49-2545.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.01.2016 року інформація стосовно видачі бланку державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №946182, на підставі якого оформлено право власності на земельну ділянку площею 8,1802 га за ОСОБА_3, у Головному управлінні відсутня.

Згідно із накладної від 04.07.2005 року №110 бланк державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №946182 з Державного комітету України по земельних ресурсах було передано Київському міському Головному управлінню земельних ресурсів.

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання ВО «Укрдержліспроект», ДП «Київське лісове господарство» та Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства спірна земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2, накладається на землі лісогосподарського призначення, а саме:виділи 12, 13,15 кварталу 87 Козинського лісництва, що також підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 1993-2004 років.

За даними управління Держгеокадастру в Обухівському районі від 30.03.2016 №10-1003-99.2-1724/2-16 станом на 30.03.2016 року власником земельної ділянки площею 10,6636 з кадастровим номером :06:018:0026 є ОСОБА_2

Крім того, встановлено, що в архіві цього ж управління відсутній, не обліковується та не передавався на зберігання державний акт та будь-яка землевпорядна документація на земельну ділянку площею 10,6636 з кадастровим номером :06:018:0026, що обліковується за ОСОБА_2

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що з метою приховання незаконного заволодіння спірною земельною ділянкою відповідачем було вжито заходів для зміни кадастрового номеру.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до частини 9 статті 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами пятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу ( в редакції чинній на 2004 рік). У подальшому ч.9 статті 149 ЗК України викладено в редакції, згідно із якою Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки держаної власності, у тому числі ліси площею понад 1 гектар для несільськогосподарських потреб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.27 Лісового кодексу України органом, уповноваженим розпоряджатися земельними ділянками лісогосподарського призначення площею понад 1 га, є Кабінет Міністрів України ( у редакції від 08.02.2006 р.)

Крім того, встановлено, що відбулася зміна цільового призначення спірної земельної ділянки з порушенням частин 1, 4 ст.20 ЗК України, а саме: без прийняття компетентними органами відповідного рішення, без висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Судом встановлено, що Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства погодження на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не надавалось.

Згідно зі ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Колегія суддів вважає, що позивач надав належні, допустимі докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка вибула із власності держави поза волею власника та користувача, а тому є всі правові підстави для витребування її із незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Кабінету Міністрів України, ДП «Київське лісове господарство».

У матеріалах справи відсутні будь-які докази законності набуття права власності на спірну земельну ділянку відповідачем.

На думку колегії суддів позивач правильно обрав спосіб захисту свого порушеного прав власності шляхом предявлення позову саме про витребування майна з незаконного володіння.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи присутні документально підтверджені понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,6636 га з кадастровим номером: :06:018:0026, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області судові витрати в розмірі 2 893 грн. 80 коп.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_6