Справа № 304/268/17
Провадження № 2/304/165/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 18 березня 2014 року померла її матір ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району. ОСОБА_3 ще за життя, а саме 14 січня 2008 року, склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 07, згідно якого заповіла все своє майно ОСОБА_2 Однак, остання повідомила, що не буде приймати заповідане їй майно та хоче щоб його прийняла вона, ОСОБА_1 За таких обставин, у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, у звязку з чим просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 також не зявилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнала. Крім цього вказала, що спадщину за заповітом не прийняла, а у спадковому будинку проживає тільки з вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2014 року померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 170251, виданим виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 20 березня 2014 року (а. с. 8).

Також встановлено, що згідно довідки Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2113 від 07 листопада 2016 року, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 3А за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 50, ОСОБА_3, яка померла 18 березня 2014 року, була головою дворогосподарства № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області (а. с. 11).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_2, про що свідчить заповіт від 14 січня 2008 року, посвідчений секретарем Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 07 (а. с. 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, згідно довідки Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2111 від 07 листопада 2016 року на час смерті ОСОБА_3 в будинку № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області інших зареєстрованих осіб не було (а. с. 10), а ОСОБА_2 почала постійно проживати у спадковому будинку лише з вересня 2015 року (а. с. 36).

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із копії спадкової справи № 59/2014, заведеної на майно померлої 18 березня 2014 року ОСОБА_3, відомості щодо подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини відсутні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом за померлою ОСОБА_3 на час відкриття спадщини із останньою не проживала, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подала, тому таку не прийняла. Вказане також підтверджується поданою нею до суду заявою (а. с. 36).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, 29 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за покійною матірю ОСОБА_3 (а. с. 5, 13-14), що стверджується вищевказаною спадковою справою, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 27-34).

Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 01-16/40 від 10 березня 2017 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області, відсутній (а. с. 15).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець за заповітом за покійною ОСОБА_3 спадщину не прийняла, натомість таку прийняла спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 (а. с. 10, 27-34), однак у останньої існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 18 березня 2014 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4