Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 695/857/17

номер провадження 2/695/764/17

05 травня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

Так як батько добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а тому ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з батька дитини аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив суд справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи ставився до відому належним чином.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини позивача та відповідача, суд розглядає справу за відсутності позивача та його представника за його заявою, відповідача заочно.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаются питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР № 066505 від 10.06.2008 року) батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно з довідкою Домантівської сільської ради № 185 від 16.03.2017 року ОСОБА_1 проживає разом із своєю дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка знаходиться на її утриманні.

Враховуючи, що відповідач на своєму утриманні непрацездатних членів сімї не має, є працездатним, доказів щодо непрацездатності не надав, хоча мав для цього час, доказів про своє скрутне матеріальне становище суду не надав, а тому може і зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, має бути співмірним із встановленим розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з обов'язком обох батьків утримувати свою дитину, а тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та погоджується розміром аліментів, визначеним позивачем, оскільки на її утриманні перебуває дитина.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судових витрат.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 182, 184, 192 СК України та ст. 10,

ст., ст. 88, 209, 212, 213, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, жительки с. Домантово Золотоніського району Черкаської області, вул. Гагаріна, 16, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,0 гривень.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Середа Л.В.