ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5045/17
провадження № 2/753/3923/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з вказаним позовом.

Вивчивши матеріали позовної заяви судом було встановлено, що позивачем не було долучено оригінал документу щодо сплату судового збору, який згідно зі ст.4 Закону України "Про судовий збір", становить 640 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

Крім того, заява була подана з недотриманням і інших вимог ст.119 ЦПК України, а саме: в заяві зазначено, що позивач є "власниками" вказаної квартири - тобто у множині і обгрунтування цього відсутнє; позивачем зазначено щодо відсутності поважних причин не проживання відповідача у вказаній квартирі, проте не зазначено доказів щодо такого твердження.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 "Про виправлення недоліків" від 09 листопада 2017 року, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено його копії для відповідача (при цьому, акт щодо відсутності вказаної копії судом не складався, оскільки посилання на її наявність відсутнє в переліку додатків до вказаної заяви "Про виправлення недоліків").

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, до вказаної заяви ОСОБА_2 "Про виправлення недоліків" від 09 листопада 2017 року, останнім було долучено новий доказ - акт про встановлення факту проживання від 07.11.2017 року, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено копії і цього документу для відповідача (при цьому, акт щодо відсутності вказаної копії судом не складався, оскільки посилання на її наявність відсутнє в переліку додатків до вказаної заяви "Про виправлення недоліків").

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 119, 120 ЦПК України.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що позивач намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів, з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: