Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/185/17

Провадження №2/377/120/17

19 квітня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Маряхіній І.В., з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

УСТАНОВИВ:

21 березня 2017 року позивач звернулася до суду з названим позовом з вимогою стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви до повноліття дитини.

Позов мотивувала тим, що з 4 червня 2002 року по 28 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З листопада 2016 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Будучи здоровим і працездатним, однак не працюючим, враховуючи рівність обовязків батьків щодо утримання своїх дітей, відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісяця на утримання сина.

На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача тричі надсилались судові повістки згідно правил статті 74 ЦПК України, які були повернуті до суду у звязку з не витребуванням, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання або ухилення від їх отримання.

За цих обставин згідно правил ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином.

Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити, пославшись на те, що відповідач звільнився з роботи за власним бажанням і наскільки їй відомо став на облік у державній службі зайнятості. За наявності його бажання він може працевлаштуватися на те ж саме підприємство, де працював раніше і де працює вона, в будь-який час, але чомусь цього не робить. Після розірвання шлюбу вони домовились, що він буде сплачувати аліменти на сина у розмірі 1500 грн. щомісяця і цю домовленість він виконував до листопада 2016 року коли звільнився з роботи за власним бажанням. Надалі він перестав платити аліменти і спілкуватись з сином, посилаючись на те, що він не має доходу. Однак за наявності його бажання він може працевлаштуватися на те ж саме підприємство, де працював раніше і де працює вона, в будь-який час, але чомусь цього не робить.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 4 червня 2002 року (а.с.5), який розірвано за рішенням суду від 28 листопада 2012 року (справа № 1023/1795/12).

Від шлюбу сторони по справі мають дитину, - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження I-БК № 091880, виданого відділом РАГС Славутицького міського управління юстиції Київської області згідно актового запису № 170 від 19.11.2002 р. (а.с.6).

Дитина проживає з матірю, що підтверджено довідкою про місце проживання та реєстрацію від 14 березня 2017 року (а.с.4).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру частки, яка буде стягуватися як аліменти на дитину відповідно до ст. 183 СК України, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який за правилами ч. 2 цієї статті підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи, що відповідач не має постійного доходу, розмір аліментів можливо за позовом стягувача визначити у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на утримання дитини, суд бере до уваги відсутність перешкод обєктивного характеру для працевлаштування відповідача, відсутність у нього інших дітей, рівність обовязків батьків щодо утримання своїх дітей, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, засади розумності та справедливості і вважає достатньо обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісяця, у звязку з чим позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена відповідно до Закону.

Згідно правила ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 3, 4, 15, 109, 110, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 21 березня 2017 року, до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, а у разі залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення - відповідачем у загальному порядку. Апеляційна скарга може бути подана позивачем протягом десяти днів після його проголошення, а відповідачем у той же строк з дня винесення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. С. Орел