Справа № 379/877/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київськоі області в складі:

головуючого судді Потеряйко С.А.,

при секретарі Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог, які підтримані у судовому засіданні в повному обсязі, позивач посилається на наступні обставини.

02 травня 2017 року о 11 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 24540-110 державний номер НОМЕР_1 по вул.Вишнева в с.Степак Таращанського району Київської області, при виїзді з прилеглої грунтової дороги не надав переваги в русі його автомобілю Мерседес Бенц VІТО 110CDI н.з. НОМЕР_2, який під його управлінням рухався по вул..Шевченка та скоїв з ним зіткнення.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 16.05.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 340 грн.

Діями відповідача, окрім заподіяння позивачу матеріальних збитків, була заподіяна також і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях від протиправної поведінки відповідача, в пошкодженні належного йому майна та тимчасових змінах звичного життя, які тривали 20 днів, позивач був позбавлений засобом для пересування, витрачав життєвий час на ремонт автомобіля. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 16 000 грн. та просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просить стягнути витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2500 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн та 600 грн за послуги експерта товарознавця. Позивач зазначає, що він отримав страхове відшкодування, експертизу щодо розміру завданої шкоди виготовляла страхова компанія, проте він вважає, що сума завданої шкоди є значно більшою. В зв'язку з цим і було виготовлено висновок від 24.05.2017.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що його неправомірними діями дійсно завдана позивачу моральна шкода, проте оцінити її він не взмозі. В решті позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими, тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду показали, що дійсно у позивача був у травні 2017 пошкоджений автомобіль, внаслідок ДТП. Він хвилювався, шукав запчастини для його ремонту, звертався до них для надання йому допомоги у вигляді транспортних перевезень, він був стурбований, знервований та засмучений.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив.

02 травня 2017 року о 11 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 24540-110 державний номер НОМЕР_1 по вул.Вишнева в с.Степак Таращанського району Київської області, при виїзді з прилеглої грунтової дороги не надав переваги в русі його автомобілю Мерседес Бенц VІТО 110CDI н.з. НОМЕР_2, який під його управлінням рухався по вул..Шевченка та скоїв з ним зіткнення.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 16.05.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 340 грн.

Діями відповідача, окрім заподіяння позивачу матеріальних збитків, була заподіяна також і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку зі значним пошкодженням майна, а також моральних та психічних переживаннях, які полягали в погіршенні його душевного та соціального благополуччя, порушений його нормальний ритм життя і завдано додаткових незручностей, які вилилися в те, що позивач протягом 20 днів був позбавлений засобом для пересування, витрачав життєвий час на ремонт автомобіля, він був стурбований, знервований та засмучений.

Відповідач, який навіть не вибачився, не відповів йому на прохання надати допомогу у ремонті автомобіля, що свідчить про відсутність каяття відповідача і його небажання відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Нормами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування; збитками є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або у більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних,вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не пов'язана з розміром цього відшкодування; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Факт вчинення правопорушення та вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується постановою Таращанського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року.

Згідно абз.1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні позивачем було доведено факт заподіяння йому моральних страждань, які виразились в негативних емоціях та стресі, а також в психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням майна, що порушило його нормальний ритм життя, позивач був змушений просити сусідів щодо надання йому транспортних послуг.

Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, пригніченого стану та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в розмірі 600 грн за проведення експертного товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу МВ VІТО 110CDI н.з. НОМЕР_2 від 24.05.2017, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що даний висновок позивачем було виготовлено з власної ініціативи, його не використовували при здійсненні виплати по страховому відшкодуванню, і як зазначає позивач його слід використати «для того, щоб відповідач зрозумів, що збитки треба відшкодовувати».

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Крім того, в пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивач надав суду належні докази на підтвердження понесення ним витрат на оплату правової допомоги, зокрема, в матеріалах справи міститься договір про надання юридичних послуг від 05.07.2017 року, звіт виконаної роботи адвокатом від 06.07.2017, додатковий договір про правову допомогу від 03.08.2017, звіт про виконану роботу адвокатом від 03.08.2017 квитанції про отримання адвокатом гонорару.

Тому суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги адвоката в розмірі 2500 грн.

В решті відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Таращанського районного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду буде виготовлене 16 серпня 2017 року.

Головуючий:С. А. Потеряйко