АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/1214/16-ц
Провадження № 22-ц/792/798/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що 15 січня 2016 між нею та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 55105 грн., з яких 45255 грн. готівкові кошти та 9850 грн. кошти, які передані відповідачу з кредитної картки. Зазначену позику відповідач зобов'язувався повернути у термін до 01 червня 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою від 15 січня 2016 року.

За умовами договору відповідач зобов'язувався сплачувати відсотки за користування коштами в розмірі 10% від суми боргу за кожний місяць, крім того, у разі прострочення повернення боргу зобов'язувався сплачувати пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Посилаючись на зазначені обставини та з урахуванням уточнень, позивач просила стягнути з відповідача 207300 грн. 49 коп., з яких 55105 грн. - сума позики, 58516,99 грн. - проценти за договором позики, 93678,50 грн. - пеня за прострочення повернення боргу, а також стягнути судові витрати у справі.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 15 січня 2016 року в розмірі 55105 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 55799 грн. 47 коп., пеню в розмірі 93127 грн. 45 коп., судовий збір в розмірі 2315 грн. 43 коп., а всього 206347 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Сопронюк О.В. Категорія: 19,27

Доповідач: Янчук Т.О.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 15.01.2016 року в розмірі 45255 грн., проценти за користування кредитом 18746,73 грн., а всього 64001,73 грн.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач, отримавши від позивача у позику 55 105 грн., взятого на себе зобов'язання із повернення коштів не виконав, тому сума боргу має бути повернута з урахуванням процентів за користування позикою та пені.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 січня 2016 року ОСОБА_3 склав розписку, згідно з якою у ОСОБА_1 отримав у позику на 01.01.2016 року - 45255 грн. Борг 9850 грн. на кредитну картку - 25.01.2016 року. Зобов'язувався сплачувати за користування коштами 10% від суми боргу за кожний місяць. Борг зобов'язувався повернути у термін до 01 червня 2016 року. У разі прострочення повернення боргу сплатити пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, тому, посилаючись на приписи ст.ст. 1046-1050 ЦК України, просив задовольнити позов, стягнувши суму позики, проценти за користування коштами, з урахуванням штрафних санкцій.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 отримавши від позивача у позику грошові кошти, взятого на себе зобов'язання із повернення коштів у визначений строк не виконав, у зв'язку із чим у позивача виникло право на повернення всієї суми позики 55105 грн., процентів за користування коштами з дня складання розписки з 15 січня 2016 року по 18.11.2016 року, урахуванням штрафних санкцій, пені в розмірі 93127,45 грн. за період з 02 червня 2016 року по 18.11.2016 року.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що розмір позики складав не 55105 грн., а 45225 грн., спростовуються оригіналом розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.59)., з якої вбачається , що сума боргу на 01.01.2016 року складає 45225 грн., борг на кредитну картку 25.01.2016 року - 9850 грн.

Твердження апелянта щодо помилкового висновку суду про стягнення процентів за користування позикою з 15.01.2016 року, а не через шість місяців з 17.07.2016 року, не спростовують зазначених висновків суду, оскільки як вбачається із зазначеної розписки, ОСОБА_3 зобов'язувався сплачувати 10% від суми боргу за кожний місяць користування коштами.

Борг зобов'язувався виплатити через шість місяців, до 01 червня 2016 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про зменшення судом на підставі ч.3 ст.551 ЦК України розміру пені, то відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що розмір пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором, становить 93127 грн. 45 коп., який був розрахований за період з 02.06.2016 року по 18.11.2016 року.

Разом із тим, сума основного боргу складає 110904 грн. (55105 грн.+55799 грн.), що перевищує розмір пені 93127 грн.45 коп.

Оскільки розмір пені значно не перевищує розмір боргу за позикою, висновок суду про стягнення пені в розмірі 93127,45 грн. є правильним та таким, що ґрунтуються на вимогах закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ґрунтується на досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук