Справа № 562/1682/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2017 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Аврамчук Н.П.

за участю сторін по справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що відповідно рішення Здолбунівського районного суду від 12.11.2004 року , між сторонам у справі було здійснено поділ майна, зокрема будиноволодіння за адресою с. Здовбиця,вуд. Дорошенка,5, Здолбунівського районну,Рівненської області. В користь позивача було виділено кімнату1-2 жилу, кімнату 1-6, сарай-літню кухню «Б» гараж»б» погріб «Рг-Б» ,1/2 частину колодязя, «Г» огорожу,№1 заміщення І-ІІ вбиральню, а всього виділено 50/100 частини будинковолодіння.

Вищевказане рішення ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 02 березня 2005 року в частині розподілу нерухомості залишено без змін, апеляційні скарги відхилоені.

Ухвалоою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 14 квітня 2006 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Здолбунівського районного суду від 12 листопада 2004 року та Ухвалу Рівненського апеляційнеого суду від 02 березня 2005 року залишекно без змін.

Відповідно до рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.07.2006 року відповідачку було зобов"язанно усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 жилими приміщеннями 1-8,1-6 будинковолодіння по вул. Дорошенка,5 в с. Здовбиця ,Здолбунівського районнну шляхом її виселення із спірних приміщень.

Апеляційна скарга на вказане рішення була повернута Апеляційним судом Рівненської області відповідачці.Вищевказане рішення на даний час є в законній силі однак не виконано у зв»язку із перешкодами, які чинить відповідачка

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2014 року ОСОБА_1 є власником двох кімнат та господарських будівель за адресою АДРЕСА_1. згідно вищезазначеного рішення суду.

В 2013 році відповідачка самовільно зайняла наступні приміщення : сарай літня кухня- гараж «Б» переобладнавши їх в розряд жилих приміщень та присвоївши окрему поштову адресу : с. Здовбиця, вул. Дорошенка 5А. По даному факту позивач звернувся до органів досудового розслідування 24.02.2015 року з заявою по факту незаконного проникнення відповідачкою до господарських будівель позивача, однак будь яких дій вчиненео не було , тому змушений звертатися до суду повторно з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в повному обсязі, так як незгідна з розподілом будинковолодіння та вважає, що проживання позивача за її адресою недопустиме.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Громадяни для задоволення свої потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян,інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи відповідно рішення Здолбунівського районного суду від 12.11.2004 року між сторонам у справі було здійснено поділ майна, зокрема будиноволодіння за адресою с. Здовбиця,вуд. Дорошенка,5, Здолбунівського районну,рівненської області. В користь позивача було виділено кімнату1-2 жилу, кімнату 1-6, сарай-літню кухню «Б» гараж»б» погріб «Рг-Б» ,1/2 частину колодязя, «Г» огорожу,№1 заміщення І-ІІ вбиральня.

Судом достовірно встановлено, що у 2013 році відповідачка самовільно зайняла наступні приміщення : сарай літня кухня- гараж «Б» переобладнавши їх в розряд жилих приміщень та присвоївши окрему поштову адресу : с. Здовбиця, вул. Дорошенка 5А., що підтверджує факт перешкоди у вільному користуванні своїм майном позивачем.

25 липня 2006 року Здолбунівським судом постановлено рішення, яким суд дійшов висновку про те, що відповідачка чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження належним йому жилим приміщенням та виселив відповідачку з надежних позивачу приміщень у житловому будинку.Рішення суду не виконано. На даний час відповідачкою вчинені аналогічні дії щодо господарських будівель, які належать позивачу, тому право позивача підлягає захисту

За таких обставин, вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з належної йому нерухомості, а саме господарських будівель є обгрунтованими та законними , тому підлягають задоволенню з підстав передбачених ст. 391 ЦК України.

Вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди на думку суду є необґрунтованими та не доведеними відтак задоволення не підлягають.

Враховуючи наведені обставини та керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення- задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 майном а саме: сараєм, літньою кухнею, гаражем, що знаходяться за адресою с. Здовбиця,вул. Дорошенка,5 ,Здолбунівського районну та виселити ОСОБА_2 з даних приміщень.

В частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 13.04.2017 року

Суддя