04.05.2017 227/1092/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 травня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді Мацишин Л.С.

при секретарі Верній М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, та на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу, на тимчасове перетинання державного кордону сину ОСОБА_4 до м.Кітен, Болгарія в період з 20 червня 2017 року по 20 липня 2017 року без згоди та супроводу батька у супроводі осіб, уповноважених матір'ю, у зв'язку з прийняттям участі у міжнародному фестивалі «Золотий Грааль» з метою духовного та культурного розвитку й вихованню творчих якостей і здібностей та надати дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітній дитині, без згоди батька на відповідний термін. Крім того просить допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який 11 листопада 2008 року був розірваний. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Їхній син ОСОБА_4, 15 грудня 2004 року навчається у музичній школі №1 м.Добропілля з фаху духових інструментів та є вихованцем зразкового театру народної пісні «Берегиня». В сезоні 2017 року ЗТНП «Берегиня» прийме участь у міжнародному фестивалі «Золотий Грааль», яки відбудеться 25 червня 2017 року - 02 липня 2017 року, виїзд з України 24 червня 2017 року, прибуття в Україну 03 липня 2017 року). Позивачкою надано нотаріальну згоду та уповноважено керівників зразкового театру народної пісні «Берегиня», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо супроводження свого сина на тимчасовий виїзд за межі України без супроводу матері. На даний час фактичне місце проживання батька дитини позивачці не відоме, оскільки втрачений з ним будь-який зв'язок.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначило, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом оголошення виклику до суду у пресі в газеті «Урядовий курєр».

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку з викладеним, враховуючи заяву позивача, з якої вбачається, що остання не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.

Дослідившиматеріали справи, судом встановлено таке.

Сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 11 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9).

Позивачка 25 січня 2014 року уклала новий шлюб, у зв'язку з чим було змінено прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10)

Свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, підтверджується, що батьками останнього є ОСОБА_3 та ОСОБА_7, тобто сторони по справі.

З позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей.

Позивачка ОСОБА_1 29 жовтня 2015 року взята на облік внутрішньо переміщеної особи. Неповнолітні діти, які прибули разом з нею є ОСОБА_2, 2004 р.н., ОСОБА_8, 2009 р.н. та ОСОБА_9, 2015 р.н. та встановлено їхнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.6)

Відповідно до ст..313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З позовної заяви вбачається, що позивачка просила надати дозвіл на тимчасове перетинання державного кордону сину ОСОБА_4 до м.Кітен, Болгарія в період з 20 червня 2017 року по 20 липня 2017 року без згоди та супроводу батька у супроводі осіб, уповноважених матір'ю, у зв'язку з прийняттям участі у міжнародному фестивалі «Золотий Крааль» з метою духовного та культурного розвитку й вихованню творчих якостей і здібностей та надати дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітній дитині, без згоди батька на відповідний термін.

Згідно довідки від 10 квітня 2017 року №12, виданою директором Музичної школи №1, ОСОБА_2 дійсно навчається в музичній школі №1 м.Добропілля з фаху духових інструментів та є вихованцем зразкового театру народної пісні «Берегиня». (а.с.12)

Міжнародний фестиваль «Золотий Грааль» запросили зразковий театр народної пісні «Берегиня» на конкурс, який відбудеться 25 червня 2017 року по 02 липня 2017 року, виїзд з України 24 червня 2017 року, прибуття в Україну 03 липня 2017 року, що підтверджується запрошенням та підтвердженням №124554 ТОВ «Контур» , згідно якого підтверджують прийом на вісім днів та сім ночей (з 25 червня по 02 липня 2017 року) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на фестиваль «Золотий Грааль» в дитячий творчий табір «Разом» м.Кітен. Виїзд з України 24 червня 2017 року. (а.с.16,17)

Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держави-учасниці зобовязалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (orderpublic), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Вирішуючи питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України до Болгарії, а саме до м. Кітен, суд виходить з того, що дійсно при цьому як найкраще будуть забезпечуватися інтереси дитини сторін, та буде сприяти її фізичному, духовному та моральному розвитку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач не цікавиться дитиною, ухиляється від участі в її розвитку та вихованні, місце перебування його не відоме, тому суд вважає, що даний факт не може бути перешкодою для тимчасового виїзду дитини за кордон.

Таким чином, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги, що отримати дозвіл відповідача, як батька, на виїзд дітей за кордон, не є можливим, а також те, що доказів того, що отримання вищевказаного дозволу буде негативно позначатися на інтересах дітей в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що виїзд дітей за кордон України, з метою участі у творчому конкурсі, без згоди батька у супроводі уноважених матір'ю осіб, буде відповідати їх інтересам, а отже слід надати дозвіл на такий виїзд.

Крім того судом встановлено, що позивачка є багатодітною матір'ю, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, діти якої є ОСОБА_2 2004 р.н., ОСОБА_9. 2009 р.н. та ОСОБА_9, 2015 р.н., та у зв'язку з малолітнім віком молодших дітей вона не має можливості супроводжувати сина ОСОБА_4 у поїздці за кордон, а тому позивачка надала нотаріально завірену згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Болгарії її малолітнього сина ОСОБА_2 у супроводі керівників зразкового театру народної пісні «Берегиня» ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с.15)

Що стосується вимог позивача, в частині надання дозволу на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України малолітньому ОСОБА_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, то суд вважає їх обґрунтованими, та такими що підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст.2, ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст..4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. N 231, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт.

Що стосується вимоги щодо негайного виконання рішення суду в частині оформлення документів га тимчасовий виїзд за межі України, то суд вважає їх безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Так, нормою ст. 367 ЦПК України наведений перелік справ, у яких суд допускає до негайного виконання рішення, даний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Тобто вимогами ст. 367 ЦПК України не передбачено можливість суду допускати до негайного виконання рішення у справі про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, та на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди батька

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3,10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст..313 ЦК України, ст.ст.141, 153, 157 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України",Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст. 3, 15, 60,61, 212 - 215, 218, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, та на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди батька - задовольнити частково.

Дозволити малолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцю м. Донецьк, громадянину України, тимчасовий виїзд за межі України на територію Республіки Болгарії без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у супроводі ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, строком з 20 червня 2017 року по 20 липня 2017 року включно, та дозволити оформити для цього необхідні проїзні документи.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.С. Стечишин

04.05.2017