Справа № 226/397/17
Провадження № 2/226/226/2017
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 (відсутня),

відповідач ОСОБА_2 (відсутня),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру до відповідача ОСОБА_2 і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 02.11.2014 року померла її мати, ОСОБА_3, на підставі чого та у відповідності до положень статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з однокімнатної житлової квартири № 68, будинку № 55 мікрорайону «Молодіжний» у місті Мирноград (колишня назва Димитров), Донецької області, загальною площею - 29,9 м2, в тому числі житловою площею - 14,9 м2 , а також грошових вкладів з нарахованими відсотками, які знаходилися на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» та філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Зазначеною житловою квартирою на час смерті, ОСОБА_3, володіла на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого 11.01.2001 року Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитров Донецької області, реєстраційний номер 729.

Своє право приватної власності на вищезазначену квартиру, ОСОБА_3, на виконання умов пункту 14 вищенаведеного договору, зареєструвала у відповідності до діючої на той час «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Держбуду України від 09 грудня 1986 року № 121, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 грудня 1986 року за № 399/2839 у Димитровському бюро технічної інвентаризації 25 січня 2001 року, записано у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 55 сторінка 266, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. За даними технічного паспорту, виготовленому станом на 20.10.2000 року БТІ м. Димитров, власником вищезазначеної квартири зазначено спадкодавця - ОСОБА_3. Чоловік спадкодавця, ОСОБА_4, помер 27 лютого 1975 року. 27.12.2014 року позивачу, ОСОБА_1, приватним нотаріусом ОСОБА_5, було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно яке складається із грошових вкладів, зареєстровано в реєстрі за № 845. Між тим, незважаючи на факти, що свідчать про прийняття позивачем, ОСОБА_1, спадщини після смерті спадкодавця, ОСОБА_3, померлої 02.11.2014 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом на однокімнатну житлову квартиру № 68, будинку № 55 мікрорайону «Молодіжний» у місті Мирноград, Донецької області, отримати не може з причини недодержання нотаріальної форми правовстановлюючого документу, внаслідок чого приватним нотаріусом 11 червня 2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначена спірна обставина спричиняє для позивача, неможливість в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на квартиру, що надає їй право звертатися до суду з позовом про визнання правочину дійсним та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Тому, позивач просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири квартири № 68, будинку № 55 мікрорайону «Молодіжний» у місті Мирноград, Донецької області, укладений між спадкодавцем, ОСОБА_3, та відповідачем, ОСОБА_2, зареєстрований 11.01.2001 року Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитров Донецької області, за реєстраційним номером 729. Визнати за позивачем, ОСОБА_1, право приватної власності на однокімнатну житлову квартиру № 68, будинку № 55 мікрорайону «Молодіжний» у місті Мирноград, Донецької області, загальною площею - 29,9 м2, в тому числі житловою площею - 14,9 м2 .

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи за їх участі повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнала у повному обсязі, але зазначила, що на даний час не бажає нести додаткові матеріальні витрати на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу квартири, відновлення її права власності на спірну квартиру. Всі умови договору купівлі-продажу між нею та ОСОБА_3 в свій час були виконані.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та обовязки сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін у справі.

Судом встановлено, що 11 січня 2001 року на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила квартиру, розташовану за адресою: місто Димитров (нині Мирноград) АДРЕСА_1. Договір було зареєстровано на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», реєстраційний № 729 від 11.01.2001 року (а.с.9).

За реєстраційними даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради квартира № 68, що розташована за адресою: м-н «Молодіжний», в місті Димитрові (нині Мирноград), Донецької області, будинок № 55 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 11 січня 2001 року, реєстровий № 729 (а.с.8,10-11).

02 листопада 2014 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 12).

Виходячи із змісту статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_3 і спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвами про її народження, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 13-15).

За даними приватного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої 02 листопада 2014 року, згідно даних з витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 38972231 і № 40512195 відкрита спадкова справа та видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.05.2015 року ОСОБА_1 на грошові рахунки ОСОБА_3, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с. 16-18).

Постановою приватного нотаріусу ОСОБА_6 від 11.06.2015 року за №297/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, у звязку з тим, що спадкодавцем нотаріусу було надано правовстановлюючий документ на квартиру, який посвідчено на товарній біржі, чим порушуються вимоги чинного законодавства (а.с. 19).

Вартість спадкового нерухомого майна згідно звіту № 170217-032 від 17 лютого 2017 року про оцінку майна, виготовленого ТОВ «Агентство оцінки «ГРОШ ЦЕНА», становить 26017 гривень (а.с. 20).

Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами договору виникли до 1 січня 2004 року, суд вважає, що при вирішенні спору у справі, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 153 Цивільного кодексу УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов.

За змістом статті 224 Цивільного кодексу УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд цих сторiн не заявлялись.

Відповідно до частини другої статті 47 Цивільного кодексу УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, зареєстрований 11 січня 2001 року на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров, відповідає вимогам статей 153, 224 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року і може бути визнаний дійсним.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки до позивача ОСОБА_1 перейшли у порядку спадкування права сторони в угоді купівлі-продажу, але у позасудовому порядку підтвердити своє право власності на спірну квартиру вона не може, на підставі статті 328 Цивільного кодексу України, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: місто Димитров (нині Мирноград) Донецької області, мікрорайон «Молодіжний»АДРЕСА_3.

На пiдставi ст.ст. 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., 1216, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, зареєстрований 11.01.2001 року на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в місті Димитров, реєстраційний № 729.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: місто Мирноград Донецької області, мікрорайон «Молодіжний»АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Коваленко