Справа № 296/8255/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"10" травня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Корольовського райсуду м. Житомира перебуває вищевказана цивільна справа про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості по кредитному договору № 0501/1107/88-254 від 13.11.2007 р..

05.05.2017 року представник ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Омега Банк» про визнання недійсним договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р., укладеного між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та визнання недійсним договору факторингу від 28.11.2012 р., укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви, вказуючи на залучення нових учасників процесу і порушення правил підсудності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не перетворити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Керівні розяснення п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказують, що судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК, а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду. Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів).

Щодо заперечень представника позивача з посиланням на порушення правил підсудності при подачі зустрічного позову, суд враховує п.5 наведеної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р., де вказується, що зустрічний позов незалежно від його підсудності пред'являється до суду за місцем розгляду первісного позову.

В пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З представленої до зустрічного позову оригіналу квитанції від 05.05.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 здійснено сплату 1280 грн. судового збору, що становить оплату двох немайнових позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що є наявні підстави, передбачені ч. 2 ст. 123 ЦПК України для прийняття зустрічного позову, суд приходить до висновку про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом.

Керуючись ст. 123 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Омега Банк» про визнання недійсними договорів факторингу до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Галасюк