Справа №585/227/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/706/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Семеній Л. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 20 липня 2002 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 08 грудня 2002 року народилась дочка ОСОБА_5. На даний час дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо.

Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Вказане рішення суду в частині визначення способу присудження аліментів позивачка оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції визначив розмір стягнення аліментів у спосіб, не передбачений чинним законодавством, а саме: без визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, про що просила позивачка у позові.

Крім того, як зазначає позивач, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач визнав предявлений до нього позов, але суд при цьому не встановив, чи суперечить таке визнання відповідачем позову вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що могло б бути підставою для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду. Таким чином, як вважає позивач, суд у звязку з визнанням відповідачем позову мав ухвалити рішення про задоволення позову повністю, а не частково.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2002 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 7). За час перебування у шлюбі у них 08 грудня 2002 року народилась дочка ОСОБА_5, батьком якої є відповідач ОСОБА_4 (а.с. 8).

На сьогоднішній день дитина проживає разом з матірю ОСОБА_3 і знаходиться на її утриманні (а.с.9).

Частково задовольняючи позов та визначаючи до стягнення аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів про розмір заробітної плати (доходу) відповідача, а також не заявляла клопотань про витребування таких доказів.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції щодо визначення способу присудження аліментів колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що законодавчо визначені два способи присудження аліментів: у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі.

В той же час, суд першої інстанції, присуджуючи стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначив їх у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Крім того, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за наявності таких обовязкових умов: 1) отримання платником аліментів нерегулярного, мінливого доходу, 2) отримання частини доходу в натурі, 3) заява платника або одержувача аліментів про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, на зазначені вимоги закону уваги не звернув, як і не врахував обставини того, що ні позивачка, ні відповідач із заявами про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не звертались, більше того, позивачка наполягала на визначенні способу присудження аліментів у частці від заробітку у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, з чим останній погодився, визнавши повністю вимоги позову, про що йдеться у його заяві від 13 березня 2017 року (а.с.29).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не врахував обставини визнання відповідачем предявленого до нього позову, а також не навів достатніх обґрунтувань для того, щоб відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення в частині визначення способу присудження аліментів з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 88 ЦПК України.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, однак позивачка звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 704 грн. (1600 грн. * 0,4 * 110%).

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2017 року в даній справі змінити в частині способу присудження аліментів, виклавши його резолютивну частину в зазначеній частині в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуване рішення суду в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 704 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -