Провадження №22-ц/784/1052/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/1527/16-ц Головуючий І інстанції - Губницький Д.Г.
Провадження № 22-ц/784/1052/17 Доповідач - Темнікова В.І. У Х В А Л А
19 квітня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого - Темнікової В.І.,
суддів -Крамаренко Т.В., Серебрякової Т.В.,
за участю секретаря - Шагай О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-
В С Т А Н О В И Л А :
В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В подальшому ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Предметом розгляду за даними позовами наряду з іншим майном є також вантажний фургон VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_1, вантажний фургон VOLKSWAGEN LT 46, реєстраційний номер НОМЕР_2; вантажний фургон малотоннажний ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_3. Під час розгляду справи представником позивачки було подано заяву про вжиття додаткових заходів забезпечення позову шляхом передачі зазначених транспортних засобів на відповідальне зберігання ТОВ «Агрорембуд».
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року заява про забезпечення позову була залишена без задоволення.
Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом передачі транспортних засобів на відповідальне зберігання іншій особі.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогічні відомостям, викладеним в ній, та просив її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.
Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що спірні автомобілі є на теперішній час власністю ОСОБА_5, що об'єктивних доказів можливості винного знищення чи пошкодження цього майна власником в заяві не зазначено, що в заяві не зроблено посилання на конкретну норму закону, яка передбачає вимогу про таке обмеження у праві власності у такий спосіб, як зазначено в заяві, а тривалість розгляду справи пов'язана з об'єктивними чинниками. Тому суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є безпідставною.
Висновок суду стосовно відсутності достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, зазначений в заяві, в цілому відповідає обставинам справи та діючому законодавству, яке регулює спірні правовідносини.
Так, згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. А відповідно до ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватися, як накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, так і забороною вчиняти певні дії або встановленням обов'язку вчинити певні дії, чи передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам (п.7 ч.1ст.152 ЦПК України). При цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.
Однак, згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського райсуду м. Миколаєва від 12 квітня 2016р. вже були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та транспортні засоби, які зареєстровані за відповідачем, в тому числі і на вантажний фургон VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_1, вантажний фургон VOLKSWAGEN LT 46, реєстраційний номер НОМЕР_2; вантажний фургон малотоннажний ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_3.
Не було надано суду також належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Агрорембуд» має охоронювані майданчики та ангари, придатні для зберігання автотранспортних засобів та надає згоду на безкоштовне зберігання 3 одиниць техніки, що з ним укладено договір на таке зберігання чи досягнута домовленість на укладення договору про таке зберігання, тощо.
Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник відповідача, відповідач сам експлуатує один із транспортних засобів, оскільки є приватним підприємцем і здійснює свою діяльність з його використанням, про що було відомо позивачці ще під час накладення арешту на вантажні фургони, що ця діяльність є єдиним джерелом отримання ним засобів для існування та сплати аліментів на користь позивачки. Ще один вантажний фургон малотоннажний ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_3 перебуває на плановому ремонті. Позивачці достеменно відомо місце знаходження транспортних засобів.
З урахуванням викладеного, суд правильно дійшов висновку, що об'єктивних доказів можливості винного знищення чи пошкодження зазначеного майна відповідачем в заяві не зазначено, а тому обгрунтовано з урахуванням інших обставин по справі, дійшов висновку про відсутність підстав для обрання такого додаткового виду забезпечення позову як передача вантажних фургонів , які є предметом спору, на зберігання іншій особі, а саме ТОВ «Агрорембуд».
Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно зазначив в тексті ухвали, що вантажні фургони на теперішній час є власністю відповідача, а не спільною сумісною власністю подружжя, не є достатньою підставою для скасування ухвали суду, так як з урахуванням викладеного вище, це не призвело до прийняття неправильного рішення щодо необхідності забезпечення позову саме у визначений в заяві ОСОБА_1 про додаткові заходи забезпечення позову спосіб.
Інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст заяви ОСОБА_1 про додаткові заходи забезпечення позову, і не містять доводів на спростування наведених в ухвалі суду, яка переглядається, висновків суду.
З урахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги не має, що само по собі не перешкоджає позивачці звернутися до суду ще раз з заявою про забезпечення позову при наявності доказів для застосування певного виду чи способу забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Головуючий: Судді: