Справа № 683/1867/16-ц
15 березня 2017 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» м. Київ до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
25 липня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» м. Київ звернулось з позовом до ОСОБА_1А, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 30 вересня 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» м. Київ та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу.
Відповідно до п. 1.1, 1.2. договору банк відступає Фактору свої права вимоги сплати заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів.
Згідно п. 1.2 Рамкової угоди відповідачу відкрито кредитну лінію та транш. 26 лютого 2008 року між закритим акціонернем товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № SME0009121.
Закритим акціонернем товариством «Альфа-Банк», 19 серпня 2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно правової форми, шляхом перейменування закритого акціонерного товариства «ОСОБА_4 Банк» в публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Банк».
З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за договором іпотеки від 26 лютого 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передали у іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 52,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 13 червня 1995 року, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради та договором дарування р. № 3229 від 13 серпня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 Право власності на квартиру зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. № 22170381.
Представник позивача в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі в порядку заочного розгляду.
Співвідповідачі, які про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 15 березня 2017 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне.
26 лютого 2008 року між закритим акціонернем товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № SME0009121.
30 вересня 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу.
Відповідно до п. 1.1, 1.2. договору банк відступає Фактору свої права вимоги сплати заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 525 ЦК України: одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 2.1.1 Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обв»язків, встановлених цим договором Іпотекотримач має право вимагати дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором, а у разі невиконння Іпотекодавцем цієї вимогизвернути стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 4.1 Іпотечного договору визначено, що звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у, - випадках, зазначених у п.п. 2.1.1 - 2.1.2 цього Договору.
Частиною першою ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконня або неналежного виконання боржником основного зобовязання, Іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 7, зазначеного Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Згідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Як вбачається з даних звіту про оцінку предмету іпотеки № 140 від 17 листопада 2016 року, складеного оцінювачем приватним підприємцем ОСОБА_7, ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 52,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2, станом на 17 листопада 2016 року складає 376 700 грн. без ПДВ.
Частиною третьою ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 9603 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, ч. 2 ст. 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ч.1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554, п. 1 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя