Справа № 341/1716/16-ц
Провадження № 22-ц/779/709/2017
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду від 13 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з даним позовом до ОСОБА_5, який мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, який було розірвано 16.03.2000 року. В шлюбі народився син, ОСОБА_6 01 жовтня 1998 року, який на час подання позову досяг повнолітнього віку (виповнилося вісімнадцять років), але він продовжує навчання на денній формі в Бурштинському енергетичному коледжі. Батько ОСОБА_5 зобов'язаний утримувати сина до досягнення нею двадцяти трьох років при продовженні навчання, оскільки син навчається і немає можливості працевлаштуватися і забезпечувати себе самостійно. На утримання та навчання сина необхідні кошти, які позивач не може самостійно забезпечити сину, а відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає, хоча може надавати таку допомогу, так як є приватним підприємцем. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2 000 грн щомісячно, до закінчення навчання, а також стягнути з нього витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Рішенням Галицького районного суду від 13 березня 2017 року позов задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 щомісячно аліменти в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 на час його навчання у Бурштинському енергетичному коледжі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, починаючи з 03 жовтня 2016 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку, а також 500 гривень понесених витрат на правову допомогу та 640 гривень судового збору в дохід держави.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів щодо понесених витрат на навчання сина, а також доказів, які б свідчили про потребу у матеріальній допомозі, фактично доводи позивача зводяться до припущення обсягу витрат на утримання сина. При вирішенні справи та прийнятті оскаржуваного рішення судом невірно стягнуто аліменти на користь позивача (матері сина), оскільки син є повнолітнім та володіє повним обсягом дієздатності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши представника апелянта та представника позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою частково, виходячи з наступних підстав.

В силу ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За приписами ст.ст.10,11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, врахувавши, що відповідачем не подано документальних доказів на заперечення позову, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_6, який продовжує навчання, в розмірі по 1 000 грн. щомісячно на час навчання, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів, у тому числі в твердій грошовій сумі, однак їх розмір у судовому рішенні не обґрунтований і суд, стягнувши 1000 гривень аліментів щомісячно, порушив норми матеріального права.

Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі до 16 березня 2000 року (а.с.5).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №070093 (а.с.4), в якому батьками його зазначенні позивач та відповідач.

Згідно довідки №290 від 05 вересня 2016 року, ОСОБА_6 є студентом третього курсу денного відділення Бурштинського енергетичного коледжу Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу Івано-Франківської області Міністерства освіти і науки України, з терміном закінчення навчального закладу 01 липня 2018 року. (а.с.6).

З довідки №359 від 21 листопада 2016 року, виданої ОСОБА_6 навчальним закладом - Бурштинським енергетичним коледжем ІФНТУНГ, вбачається, що стипендія ОСОБА_6 за 2016 рік з листопада 2016 року не виплачується. (а.с.47). Цей факт не оспорюється відповідачем у судовому засіданні.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу на відповідача ОСОБА_5, яка надана Головним управлінням пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановлено, що відповідач сплачував страхові внески від суми заробітку для нарахування пенсії, як власник Відкритого акціонерного товариства «Ліга-Д» з 2002 по 2013 роки. (а.с.59-61).

Відомості, надані Державною прикордонною службою України свідчать про те, що відповідач протягом 2014-2017 років систематично щомісячно перетинав державний кордон України в сторону Польщі (а.с.70-71).

У судовому засіданні в апеляційному суді представник апелянта, не оспорюючи фактів проживання повнолітнього сина з матір»ю у приватному будинку, його навчання у коледжі на денній формі, відсутності у сина самостійного заробітку та стипендії, знаходження сина на утриманні матері, зазначив, що фактично судом стягнута необґрунтована щомісячна сума аліментів, оскільки вона перевищує ? частину прожиткового мінімуму на одну особу, а відповідач погодився б сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 700 гривень щомісячно, яку може надавати. Подавати суду докази щодо його матеріального стану не бажає.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти (дочка чи син) після досягнення повноліття продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення віку 23-х років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що період надання матеріальної допомоги повинен відповідати періоду навчання, оскільки право на утримання припиняється у звязку з припиненням навчання.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей суд враховує загальні обставини, зазначені у ст. 182 СК України (стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення).

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим від 23 років; продовження дітьми навчання; потреба у зв'язку із цим у матеріальній допомозі; спроможність батьків надавати таку допомогу.

Жодних доказів, які б свідчили про стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, стороною апелянта не надано.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину, у тому числі і повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, повинен утримувати не лише їх батько, а й і мати.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на в середньому одну особу (у розрахунку на місяць) встановлено у розмірі з 01 травня 1016р. 1399 гривень, з 01 грудня 2016 року 1544 гривень, а відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму в розрахунку на одну особу (загальний показник) встановлений з 01 січня 2017р. - 1544 грн., з 01 травня 2017р. - 1624 грн., з 01 грудня 2017р. - 1700 грн. на місяць.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, враховуючи обставини справи, колегія суддів виходить з того, що батьки повнолітнього сина, який продовжує навчання на денній формі, повинні забезпечити для сина утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць в розрахунку на одну особу, встановленого законом на відповідний період, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням організму сина, збереження його здоров»я та соціального співіснування. А кожен з батьків повинен надати сину утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Враховуючи той факт, що повнолітній син сторін не має самостійного заробітку у зв»язку з навчанням на денній формі, тому колегія суддів дійшла висновку, що він потребує матеріальної допомоги, так як суть потреби в матеріальній допомозі зводиться до того, що сукупний дохід особи. яка не має можливості працювати, не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка і є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

При визначенні розміру аліментів слід врахувати вік сина (вісімнадцять років), факт його проживання разом з позивачем та перебування його на утриманні позивача, продовження сином навчання на денній формі, той факт, що апелянт (відповідач) не заперечує свою можливість надання матеріальної допомоги сину, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб сина у період продовження навчання сином, так і потреб, які виникають у зв»язку з самим навчанням, забезпечення збереження здоров'я сина під час навчання.

Отже, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, колегія суддів виходить із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць в розрахунку на одну особу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 800 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів, наданих сторонами.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність стягнення аліментів на користь позивача (матері) повнолітнього сина, то колегія суддів вважає цю обставину формальною.

Так, за змістом ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Позов про стягнення аліментів на утримання сина, дочки апріорі означає подання цього позову в інтересах повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Право на подання позову тим з батьків, з ким проживають повнолітні дочка чи син, охоплює і право на стягнення аліментів на утримання дочки, сина, оскільки вони знаходяться на утриманні цього з батьків, яким подається позов.

При тому, інший з батьків, а також і самі повнолітні дочка, син після ухвалення рішення про стягнення аліментів не позбавлені права на звернення з позовом про припинення стягнення аліментів з одного з батьків або із заявою про заміну сторони у виконавчому провадження (стягувача) у разі її вибуття.

За таких обставин доводи апелянта щодо відсутності правових підстав на стягнення на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду в цій частині не суперечить вимогам законодавства.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції повинен був залучити повнолітнього сина у якості третьої особи на стороні позивача, однак недотримання норм процесуального права в цій частині не може слугувати підставою для скасування рішення суду з наслідком відмови у задоволенні позову, оскільки не оспорюється факт знаходження сина на утриманні позивача.

Стягуючи суму судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції допустився помилки, тому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги і в цій частині слід змінити рішення.

Згідно із ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції до 01.01.2017 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, а в редакції Закону від 06.12.2016 р. № 1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 р. 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем представлено укладений з адвокатом ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги від 30.09.2016р., у пункті 3.2 якого визначений розмір гонорару адвоката у 500 грн. та розрахункову квитанцію від 30.09.2016р. № 039371, яка свідчить про оплату коштів у розмірі 500 гривень (а.с.23-24).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року по 30.11.2016р. складав 1450 грн., з 01.12.2016р. по 31.12.2016р. 1600 грн., а Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017р. визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 1600 грн.

Із журналу судового засідання встановлено, що безпосередньо у суді першої інстанції представник позивача адвокат ОСОБА_3 приймала участь у судових засіданнях 16.11.2016 року 3 хвилини; 27.02.2016 року та 13.03.2017р. загалом 35 хв., а всього 38 хв.(а.с.74-75)

Тобто, розмір витрат на правову допомогу, надану безпосередньо в суді адвокатом ОСОБА_3 складає: 1450х40/100/60х3 + 1600х40/100/60х35 = 400,64 грн., а суду не представлено доказів скільки часу адвокатом витрачено на ознайомлення з матеріалами справи а також складання документів по справі, тому позивачу підлягають компенсації витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що при розгляді вказаного позову мало місце неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання повнолітнього сина та стягнення витрат на правову допомогу.

В іншій частині судове рішення відповідає вимогам закону, оскільки суд вірно визначився з характером правовідносин та із нормами закону, які підлягають застосуванню до даних правовідносин і дотримався норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 13 березня 2017 року змінити в частині розміру стягнених аліментів та стягнених витрат на правову допомогу.

Зменшити розмір стягнених аліментів з ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 800 (вісімсот) гривень щомісячно, на час його навчання в Бурштинському енергетичному коледжі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, а також розмір стягнених витрат на правову допомогу до 400, 64 (чотириста гривень шістдесят чотири копійки).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_7

ОСОБА_8