АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2402/17 Справа № 199/6345/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2016 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб, ОСОБА_2 є засновником та директором ТОВ НВП «Ютем» із середньою заробітною платою 1416,96 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 01.03.2016 року №0103.

Згідно з даними податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця від 04.07.2016 року, загальний дохід підприємства ТОВ НВП «Ютем» за звітний період становив 145000,00 грн.

Таким чином, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем та окрім заробітної плати у розмірі 1400,00 грн. він, будучи засновником ТОВ «НВП «Ютем», отримує мінливий дохід, тому позовні вимоги про зміну розміру аліментів та стягнення їх згідно з вимогами ст.183 СК України у частці від доходу (заробітку), буде суперечити вимогам ст.184 ЦСК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не надав жодних доказів на підтвердження погіршення його стану здоров'я, матеріального становища, зміни сімейного стану, таким чином підстав для зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича