РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/993/17

провадження у справі № 2/0285/865/17

10 травня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря судових засідань Медяної І.В.та осіб, які беруть участь у справі:

позивачі: не прибули,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Городницької селищної ради про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

7 березня 217 року позивачі звернулись в суд з позовною заявою до Городницької селищної ради про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно, у якій ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя після смерті чоловіка ОСОБА_5, визнати за позивачами право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка та батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року в 1/3 частці кожному.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, який є чоловіком ОСОБА_2, та батьком ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, який належав померлому та його дружині ОСОБА_2, як спільне майно подружжя. Вони є спадкоємцями першої черги, оскільки на день смерті проживали та були зареєстровані разом з померлим у спадковому будинку.

При зверненні до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу із заявою про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про її право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя та видачу свідоцтв ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку після смерті ОСОБА_5, постановою приватного нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_5 на даний житловий будинок.

У судове засідання позивачі не прибули, подали письмові заяви, в якій, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили проводити розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач участь представника у судовому засіданні не забезпечив, заперечень на позов не подав, надіслав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради, проти задоволення позову заперечень не має.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5 - чоловік ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.5, 6, 7, 31).

Позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_5 з 29 березня 1972 року (а.с.6).

Відповідно до довідки № 233 від 28.04.2017 року рішенням Городницької селищної ради народних депутатів № 96 від 23.03.1973 року ОСОБА_5 надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.32).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, який був збудований за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Нормами ст.ст. 63, 70 СК України визначено, що частки на майно яке є спільною сумісною власністю подружжя є рівними.

На підставі ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки спірний будинок збудований в період шлюбу, належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та її померлому чоловіку, однак правовстановлюючий документ на нього відсутній, то визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за ОСОБА_2, як частку в спільному майні подружжя відповідає положенням чинного законодавства України, тому позовні вимог в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачі є спадкоємцями всього майна померлого ОСОБА_5 першої черги за законом та прийняли спадщину.

До складу спадщину входить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 Житомирської області, в якій ОСОБА_5 на момент смерті проживав і був зареєстрований; на день його смерті та протягом шести місяців після смерті разом з ним в будинку постійно були зареєстровані та проживали позивачі (а.с.24).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2017 року, винесеною приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя після смерті її чоловіка ОСОБА_5; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Житомирської області, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року в 1/3 частці кожному, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.13).

Відповідно до повідомлення № 129 від 19.12.2016 року КП «Новоград-Волинського МБТІ», житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 не зареєстрований за ОСОБА_5 (а.с.23).

Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи та поданими позивачами доказами (а.с.4-33).

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом та за заповітом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

Щодо сучасної правової оцінки цих правовстановлюючих документів, слід звернутись до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Чинне на момент виникнення у спадкодавця права власності, законодавство такої реєстрації зазначеного будинку не передбачало.

За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208-210, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Б. Сташків