Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/6739/16 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/3297/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

секретар: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, стягувач: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Ю.В. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, стягувач: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження № 52082435 по примусовому виконанню виконавчого напису № 398 від 18.01.2016р., виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бодар І.М., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 64 300,00 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем 02.09.2016 року. Відповідно до довідки ДАІ рухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно № 68554895 від 20.09.2016 року в порядку доступу державних виконавців за боржником зареєстровано нерухоме майно.

За інформацією, наданою адресно-довідковим бюро ГУМВС України у Запорізькій області, відомості щодо реєстрації боржника відсутні. Неодноразовими виходами державного виконавця за місцем мешканням боржника для перевірки його майнового стану потрапити до будинку не малось можливості, про що були складені відповідні акти. На виклики державного виконавця з'явитися на особистий прийом до відділу боржник не реагує.

Боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк самостійно не виконано. Боржник має відкриті розрахункові рахунки в банківських установах згідно довід-

ки ДПС України від 15.09.2016 року. Згідно довідки ПФУ від 02.09.2016 року працює в ТОВ «СУПЕРІОР». Станом на 05.10.2016р. заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обов'язків згідно виконавчих документів по сплаті суми боргу він ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу. На підставі зазначеного заявник просив суд вирішити питання щодо прийняття вмотивованого рішення стосовно обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання.

Державний виконавець та ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлені про час, місце та день розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду 10 серпня 2017р. не з»явились.

Від ОСОБА_3 надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності, а державний виконавець відповідних заяв до апеляційного суду не спрямував.

За положеннями ч. 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний розгляд здійснено за відсутності належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

За ст. 377-1 ЦПК, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не вмотивував та не обґрунтував свої висновки в частині ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов'язань.

Так, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке викладене державним виконавцем, не містить посилань на те, яким чином боржник ухиляється від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Як вбачається з подання державного виконавця, за інформацією, наданою адресно-довідковим сектором УДМС України в Запорізькій області, відомості про реєстрацію боржника - ОСОБА_3 в Запорізькій області відсутні.

Державний виконавець зазначив, що неодноразовими виходами за місцем мешканням боржника для перевірки його майнового стану, потрапити до будинку не малось можливості, про що були складені відповідні акти. На виклики державного виконавця з'явитися на особистий прийом до відділу боржник не реагує.

З апеляційної скарги вбачається, що боржник не мешкає за адресою, зазначеною державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: АДРЕСА_2, а зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Крім того, на поштовому конверті, який було надіслано Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_2 та який повернувся не врученим, було зазначено, що по АДРЕСА_2 відсутній.

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_3 не був обізнаний про примусове виконання виконавчого напису, оскільки не отримував ні копію постанови про відкриття виконавчого провадження, ні викликів до виконавчої служби.

Матеріали справи не містять жодного процесуального документу, який би спростував ці доводи апеляційної скарги.

Так, до подання державного виконавця додано: копію довідки адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області про відсутність відомостей про реєстрацію боржника ОСОБА_3 в Запорізькій області; відповідь з Пенсійного фонду України про те, що боржник не отримує пенсію; копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого напису, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, з якої вбачається, що боржнику на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на яку накладено арешт; відповідь з Державної податкової служби України про наявність у боржника відкритих у банках та інших фінансових установах рахунків, відповідь з Пенсійного фонду України про те, що боржник працює у ТОВ «СУПЕРІОРІТІ», довідку з бази даних АІС «Автомобіль» про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 ухилявся від явки до ВДВС, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення або іншим чином ухилявся від виконання обов'язків, суду надано не було.

Крім того, жодних дій з примусового виконання постанови про стягнення грошових сум державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було.

А наявні в матеріалах справи докази, які надав державний виконавець суду першої інстанції в обґрунтування свого подання: копію довідки адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області, відповідь з Пенсійного фонду України, копію виконавчого напису, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відповідь з Державної податкової служби України, відповідь з Пенсійного фонду України, довідку з бази даних АІС «Автомобіль», не свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Суд не досліджував обставини, що мають значення для справи, а сама по собі наявність боргу не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов'язку по його сплаті.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання виконавчого напису, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про задоволення подання є передчасним.

При розгляді питання про наявність підстав для тимчасового обмеження виїзду боржника за кордон, судова колегія враховує роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Зважаючи на судову практику, правову позицію ВСУ та наявні в матеріалах справи документи, якими жодним чином не підтверджено факту ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання боргового зобов»язання за виконавчим написом нотаріуса, колегія не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України цього боржника.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Ю.В. про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: