Справа № 159/4832/15-ц Провадження № 22-ц/773/562/17 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

секретар Черняк О. В.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ОСОБА_2 акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ОСОБА_2 акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_3 (скорочено ПАТ «Дельта Банк») звернулось в суд з даним позовом до ОСОБА_4, який обґрунтований тим, що 25.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № КФ-НКЛ-2010491 про надання кредиту в сумі 912000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.06.2016 року. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість в сумі 651693,02 грн. Для забезпечення виконання умов кредитного договору 25.06.2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір іпотеки, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за номером 1686, та за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань позичальником ОСОБА_4 передано в іпотеку банку наступне майно: нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину (предмет іпотеки 1) та земельна ділянка (предмет іпотеки 2), на якій знаходиться предмет іпотеки 1, загальною площею 0,045 га з цільовим призначенням для обслуговування викупленої будівлі магазину, які знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ-НКЛ-2010491 від 25.06.2013 року звернути стягнення на належне відповідачу майно, яке є предметом іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину (предмет іпотеки 1) та земельну ділянку (предмет іпотеки 2), на якій знаходиться предмет іпотеки 1, загальною площею 0,045 га з цільовим призначенням для обслуговування викупленої будівлі магазину, які знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банком» права власності на вищевказане майно, а судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 26.10.2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції представник позивача та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала та просила її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших мотивів, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ПАТ «Дельта Банк» не дотримав виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1.6. Іпотечного договору та не надіслав іпотекодавцю відповідачу у справі письмову вимогу про усунення порушення та передчасно, з порушенням вимог вищезгаданої норми Закону, звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим порушив право відповідача ОСОБА_4 на сплату заборгованості за кредитним договором у визначеному вище порядку та у встановлені строки. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що він звертався у передбаченому законом порядку до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, як не надав і доказів того, що викликана необхідністю направлення попереднього письмового повідомлення боржнику затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Однак даний висновок суду зроблений передчасно, без з»ясування усіх обставин справи.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, пояснень представників сторін судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № КФ-НКЛ-2010491, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 912000 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.06.2015 року та сплатою 23 процентів річних (а.с. 8-9).

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань відповідача за даним кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір (а.с.10-16), відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку майно, яке належить йому на праві власності, а саме:

- нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину, загальною площею 461, кв. м. (предмет іпотеки-1);

- земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки-1, загальною площею 0,045 га, цільове призначення для обслуговування викупленої будівлі магазину, кадастровий номер :08:009:0013 (предмет іпотеки-2).

Вказані предмети іпотеки розташовані за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області.

Згідно із п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 цього договору сторони погодили, що ринкова вартість предмету іпотеки 1 2045000 грн., предмету іпотеки 2 56 000 грн. Загальна заставна вартість предметів іпотеки становить 2101000 грн.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 24.08.2015 року у нього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 651693,02 грн., в тому числі: заборгованість за строковим кредитом 407882,49 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 177134,49 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 20698,82 грн.; заборгованість за строковими відсотками 10770,72 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 14275,12 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 1577,56 грн.; три відсотки річних від суми простроченого кредиту 1034,94 грн.; три відсотки річних від суми прострочених відсотків 78,88 грн., штраф 18240 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с.7).

Відповідно до п. 4.1.6 іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем зобовязання за кредитним договором та/або зобовязань за цим Договором, а також інших обовязків іпотекодавця, іпотекодержатель має право вимоги дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

П. 7.2 цього договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору;

- продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Право Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 та звернення до суду із даним позовом від імені сторони вищезгаданого правочину ПАТ «Дельта Банк» підтверджено Постановою Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ОСОБА_2 Акціонерному товаристві «Дельта Банк», рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 та від 03.08.2015 року № 147, якими продовжено повноваження Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 на строк до 02.10.2015 року, наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 03.03.2015 року № 1 про те, що ОСОБА_3 приступив до виконання своїх повноважень уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

В матеріалах справи наявна копія письмової вимоги банку, направлена 31.08.2015 року відповідачу ОСОБА_4, отримана ним 04 вересня 2015 року, про необхідність погашення останнім кредитної заборгованості в розмірі 651693,02 грн. протягом 30 днів з моменту направлення вказаної вимоги, яка була надана суду апеляційної інстанції (а.с. 101-104, 105, 106).

Однак у визначений вимогою строк відповідачем кредитна заборгованість погашена не була.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи на захист: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В свою чергу, судовий спосіб, встановлений статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачає два механізми звернення стягнення на предмет іпотеки: реалізація предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону.

Таким чином, у статті 39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пункт 7.4.1. іпотечного договору передбачає процедуру та умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Аналіз вказаного пункту договору також дає підстави прийти до висновку, що обраний спосіб задоволення вимог кредитора є позасудовим.

Вказане вище стверджується правовими позиціями Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, від 28 травня 2016 року у справі № 6-1243цс16.

На підставі наведенного колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин справи, оскаржуване в даній справі рішення підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді