Провадження № 2/761/899/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді: Волошина В.О.
при секретарі: Гончар Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
В червні 2016р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила суд: в порядку поділу майна подружжя, визнати за нею право власності на 26/100 частин квартири АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.
Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 06 листопада 1998р. між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї. В шлюбі у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5, який проживає разом з позивачко. В 2002р. відповідач залишив родину.
За час спільного проживання, 22 березня 2000р. сторонами було придбано 52/100 частини спірної квартири за спільні кошти. Дана квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в порядку встановленому законодавством. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.
До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав. зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, через визначені законом друковані засоби масової інформації, у судове засідання не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавалися.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1998р.
22 березня 2000р. між відповідачем та ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_4 було укладено договір купівлі - продажу частини квартири, за яким відповідачем було придбано 52/100 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати; вся квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,6 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м.
04 квітня 2000р. відповідачем було здійснено реєстрацію права власності на придбану частину спірної квартири в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна».
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК).
Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України (ст. 22 КпШС України), майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння обєктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обовязками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом достовірно встановлено, що зазначені вище 52/100 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати; вся квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,6 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м., є спільним майном сторін, як подружжям.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.; витрати повязані з публікацією оголошень про виклик відповідача до суду у розмірі 1211,04 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224, 229, 232, 294, 360-7 ЦПК України; ст. 22, 29 КпШС України; ст. ст. 57, 60, 68-70, 72 СК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. за № 11, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
В порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власної на 26/100 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 11,55 кв.м., житловою площею 7,7 кв.м., вся квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 /пятсот пятдесят одна / грн. 20 коп.; витрати повязані з публікацією оголошень про виклик ОСОБА_2 до суду у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять / грн. 04 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: