УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області, приватний нотаріус Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Чайка Ольга Михайлівна, про визнання недійсним договору іпотеки та застосування наслідків недійсності правочину за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 1 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 як законний представник малолітньої ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та її чоловіком ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки № 27/12-Ф/1П-1, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку будинок АДРЕСА_1, у якому проживає їхня малолітня донька ОСОБА_5

Зазначала, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що договір іпотеки укладено без надання згоди органу опіки та піклування, просила визнати його недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 1 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 29 ЦК України, ст. 156 ЖК Української РСР, ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що будинок, який є предметом іпотеки, не був єдиним місцем проживання членів сім'ї іпотекодавця, а також із того, що при укладенні спірного правочину ОСОБА_8 повідомив банк про те, що в будинку не проживають неповнолітні діти.

Колегія погоджується з таким висновком, який узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 30 вересня 2015 року № 6-384 цс 15 та від 22 червня 2016 року № 6-1024 цс 16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 1 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик