Справа № 569/2842/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

pозглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвне

спpаву за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі ПАТ «НАСК «ОРАНТА») про стягнення страхового відшкодування, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 46675,98 грн недоплаченої суми страхового відшкодування, 5549,97 грн пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 2279,91 грн втрат від інфляції, 594,64 грн трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування, 1800 грн понесених витрат за проведення незалежних експертиз, а всього 56900,50 грн та судові витрати по справі у розмірі 640,00 грн, що складаються з судового збору.

Позивач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги та подану його представником заяву про уточнення позовних вимог підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Справу просить розглянути за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав. Просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та просить суду у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_4 подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, в якому просить суд розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування провести без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 28 липня 2016 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Фольцваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевазі в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2, що рухався по головній дорозі, змусив його різко змінити напрям руху, тим самим спричинив створення аварійної обстановки, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована за Договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно Полісу № АЕ/7540599 від 20 квітня 2016 року.

12 вересня 2015 року, відповідно до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі Закон № 1961-IV), позивачем було подано заяву про страхове відшкодування з необхідними додатками в Рівненську обласну дирекцію ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 52814,02 грн, яке було здійснено двома частинами: 02 листопада 2016 року 47693,87 грн та 07 листопада 2016 року 5120,15 грн.

Не погоджуючись із розміром матеріального збитку, встановленим страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та з прийнятим страховиком рішенням, який не повідомив позивача про розмір встановленого збитку та не узгодив такий розмір із потерпілим, позивачем було замовлено незалежні оцінки матеріального збитку та ринкової вартості автомобіля.

Так, відповідно до звіту № 120П про оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 15 лютого 2017 року, матеріальний збиток (ринкова вартість даного автомобіля до ДТП) становить 149338,77 грн, а згідно звіту № 121П про визначення ринкової вартості автомобіля НОМЕР_2 після ДТП (працездатних складових) від 15 лютого 2017 року, ринкова вартість автомобіля після ДТП (працездатних складових) станом на 05 серпня 2016 року становить 45569,71 грн. Експертизою встановлено, що вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості автомобіля, а тому у такому випадку автомобіль відновлювати економічно недоцільно.

Вказані оцінки автомобіля та його ринкової вартості виконані ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» та проведені оцінювачем ОСОБА_6О, який діє на підставі свідоцтва аварійного комісара № 911 від 19 травня 2006 року, свідоцтва оцінювача МФ № 5889 від 05 квітня 2008 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 626-ПК від 24 квітня 2014 року та має вищу технічну освіту і стаж роботи за спеціальністю з 2006 року.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Однак, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування без досягнення згоди про розмір виплати із потерпілим на основі власного дослідження та без проведення незалежної оцінки (експертизи). Відповідач, порушивши свої договірні зобовязання, не надав позивачу письмове повідомлення про прийняте рішення та не узгодив розміру відшкодування.

Відповідно до пунктів 30.1., 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно проведених звітів № 120П, 121П від 15 лютого 2017 року, розмір суми страхового відшкодування повинен становити 103769,06 грн (149338,77 грн (вартість автомобіля до ДТП) 45569,71 грн (вартість працездатних складових після ДТП)).

Суд визнає, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» порушила умови договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс АЕ/7540599 від 20 квітня 2016 року, та штучно занизила розмір страхового відшкодування, який не відповідає розміру, встановленому проведеними звітами № 120П та № 121П.

Згідно полісу АЕ/7540599 від 20 квітня 2016 року страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 100000 грн, а розмір франшизи становить 510 грн.

Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування, який підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» становить 46675,98 грн (100000,00 грн (ліміт відповідальності страховика) 510,00 грн (розмір франшизи) 52814,02 грн (фактично виплачений розмір страхового відшкодування).

Крім того, оскільки позивачем були понесені витрати на проведення незалежних оцінок у сумі 1800 грн (1200 грн та 600 грн згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 15 лютого 2017 року), вказані витрати також підлягають стягненню з відповідача.

Згідно пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розяснень, даних у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

У пункті 21 цієї ж постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Враховуючи викладене, заявлені позивачем вимоги про стягнення 46675,98 грн недоплаченої суми страхового відшкодування, 1800 грн понесених витрат за проведення незалежних експертиз, а також 5549,97 грн пені, 2279,91 грн інфляційних втрат та 594,64 грн трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування станом на час розгляду справи суд визнає обґрунтованими та доведеними, а тому вони підлягають задоволенню повністю.

Оскільки розрахунки пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних проведені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, вони приймаються судом до уваги та враховуються при вирішенні спору.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, відшкодуванню позивачу підлягають всі понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 640,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 3300,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 46675 гривень 98 копійок недоплаченої суми страхового відшкодування, 5549 гривень 97 копійок пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 2279 гривень 91 копійку втрат від інфляції, 594 гривні 64 копійки трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування, 1800 гривень 00 копійок понесених витрат за проведення незалежних експертиз, а також судові витрати по справі у розмірі 3940 гривень 00 копійок, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, а всього 60840 (шістдесят тисяч вісімсот сорок) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь