АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретар: Тодоряк Г.Д.

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, за апеляційною скаргою Михальчанської сільської ради на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Михальчанської сільської ради про право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області №190-11/06 від 27 вересня 2006 року ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку розміром 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1

З метою реалізації вищевказаного рішення, ОСОБА_6 у 2014 році розпочав процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, уклавши

___________________________________________________________________________________________

Справа №723/1061/17 Провадження № 22-ц/794/1085/17 Головуючий у 1-й інстанції Бужора В.Т.

Категорія: 47 Доповідач Литвинюк І.М.

договір на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зазначала, що земельна ділянка розміром 0,17 га. для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (біля складу) до цього часу використовується позивачкою за цільовим призначенням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року після тривалої хвороби ОСОБА_6 помер, не встигши завершити процедуру приватизації та отримати необхідні документи, що посвідчують право власності на вищевказану земельну ділянку.

Вказувала на те, що ОСОБА_4 08 листопада 2016 року звернулась до Михальчанської сільської ради із заявою про прийняття рішення щодо надання дозволу їй, як спадкоємиці за заповітом, завершити процедуру приватизації та одержати відповідний документ про право власності на земельну ділянку площею 0,17 га. для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Однак її заява залишена без розгляду.

Просила визнати за ОСОБА_4 право на завершення приватизації та здійснення Державної реєстрації речових прав на земельну ділянку розміром 0,17 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на завершення приватизації та здійснення Державної реєстрації речових прав на земельну ділянку розміром 0,17 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1

На рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2017 року Михальчанська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки спадкодавцем ОСОБА_6 розпочато процедуру безоплатної передачі земельної ділянки, а не в порядку приватизації. 14 вересня 2006 року Декрет КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» втратив чинність. Крім того, рішення Михальчанської сільської ради ХІ сесії V скликання за №190-11/06 датоване 27 грудня 2006 року, а не 27 вересня 2006 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець розпочав процедуру приватизації, а тому спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів про право власності на неї.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ХІ сесії V скликання №190-11/06 від 27 грудня 2006 року ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку розміром 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1

Також з матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2014 року ОСОБА_6 уклав договір № 256 з МПП «Грінвіч» на виробництво науково-технічної документації.

З листа МПП «Грінвіч» від 14 червня 2017 року № 39 видно, що з моменту складання договору і до цього часу ОСОБА_6 більше ніяких документів для виготовлення технічної документації не пред'являв.

З копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем за заповітом останнього є ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, однак свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом нею не отримано.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Позивачка ОСОБА_4 звернулася з даним позовом про визнання за нею права на завершення приватизації земельної ділянки з оформленням права власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Апелянт Михальчанська сільська рада заперечує вчинення спадкодавцем ОСОБА_6 дій для одержання документа, що посвідчує право на спірну земельну ділянку та його державної реєстрації для набуття права власності, тобто, за життя не розпочав процедуру приватизації вказаної земельної ділянки. Рішення сільської ради від 27 грудня 2006 року було прийнято після втрати чинності Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», тому позивачка не може завершити процедуру приватизації земельної ділянки 0,17 га для особистого селянського господарства в порядку спадкування.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції неналежним чином встановив, за якими підставами ОСОБА_6 мав право отримати земельну ділянку у власність - приватизації земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні, чи безоплатного одержання земельної ділянки з земель комунальної власності в межах норм, визначених Земельним кодексом України.

Проте, з'ясування підстав одержання земельної ділянки у власність має істотне значення для вирішення спору.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 в редакції Закону України від 5 березня 2009 № 1066-VI) або ж державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (в редакції ст. 125 ЗК до внесення змін зазначеним Законом).

Тобто, у спадкоємця виникає право на завершення процедури приватизації землі та отримання державного акту про право власності на землю на своє ім'я лише в тому випадку, коли спадкодавець у встановленому законом порядку набув право користування земельною ділянкою, розпочав процедуру її приватизації, але не встиг завершити та отримати державний акт про право власності на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, померлому ОСОБА_6 спірна земельна ділянка в користування не надавалась, рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ХІ сесії V скликання №190-11/06 від 27 грудня 2006 року ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку розміром 0,17 га для ведення особистого селянського господарства на підставі ст.ст.116, 118, 121 ЗК України.

Згідно із частинами першою та другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; та одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності безоплатно, в межах норм, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116).

Частинами 6-10 статті 118 ЗК України визначено порядок набуття громадянами безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Формування земельної ділянки, відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні (ст. 21 акону України «Про Державний земельний кадастр»).

Позивачем в обґрунтування вимог не надані докази про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства, її конфігурація, не надані дані про наявність суміжних землекористувачів чи землевласників. Не були встановлені такі і в судовому засіданні.

За таких обставин, доводи позивача про те, що вона має право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,17 га, є необґрунтованими, так як із встановлених обставин вбачається, що процедура приватизації земельної ділянки спадкодавцем не розпочалась, оскільки сам факт звернення із заявою до сільської ради та винесення останньою рішення № 190-11/06 від 27 грудня 2006 року не свідчать про те, що розпочата процедура приватизації земельної ділянки відповідно до вищезазначених норм законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець не звертався для встановлення меж земельної ділянки в натурі, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не надавалася, більше того, останній не реалізував надане йому право шляхом отримання вказаної документації.

Суд приймає доводи представника відповідача, що ОСОБА_6 необхідних дій щодо оформлення земельної ділянки не вчинив, будь-яких прав на дану земельну ділянку, яка підлягає спадкуванню, не отримав.

Також з наявного в матеріалах справи чинного рішення Михальчанської сільської ради № 80-5/2016 від 27 квітня 2016 року та № 138-8/2016 від 05 серпня 2016 року матері позивачки - ОСОБА_1 було передано безоплатно у власність в порядку ст. 121 ЗК України земельні ділянки площею 0,10 га з 0,17 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1

Крім того, рішенням суду першої інстанції визнано за ОСОБА_4 право на здійснення Державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, однак в матеріалах справи відсутні будь-які дані про залучення реєстраційної служби до участі у справі в якості відповідача відповідно, а апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі належного співвідповідача в порядку ст.33 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

М.І. Кулянда