Справа № 481/37/17
Провадж.№ 2/481/118/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.04.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.П.,

за участю

представників позивача Бондаренко Н.В., Буфалової Т.Я.

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників третьої особи Чупак С.В., ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Новобузької РДА (позивач) звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнення з них аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 інколи проживають разом, інколи -ні. Батько до сина жодного інтересу не проявляє, не цікавиться станом його здоров`я, не намагався вирішити його житлові проблеми, матеріальної допомоги не надавав. Мати дитини, ОСОБА_3, з якою, до 01.10.2015 року проживав малолітній також вихованням дитини не займалась, належного догляду за дитиною не здійснювала, часто змінювала місце свого проживання, в місцях проживання не створювала умов для життя дитини (відсутність їжі, палива, постільної білизни), що було встановлено обстеженнями 30.07.2014 та 03.09.2014 року.

Працівниками служби у справах дітей Новобузької райдержадміністрації 01.10.2015 року, за заявою матері, ОСОБА_7 влаштовано до Миколаївського обласного будинку дитини. За час перебування хлопчика в закладі батько ОСОБА_4 жодного разу не поцікавився долею свого сина, не телефонував йому, не їздив до нього, а мати, влаштувавши дитину на 6 місяців, до теперішнього часу не знайшла та не облаштувала місце постійного проживання, не знайшла роботу, не придбала речі першої необхідності та не зверталася до служби з приводу повернення їй хлопчика, хоча його провідувала 5 разів, останній раз 6 місяців тому.

За час перебування хлопчика у державному закладі ОСОБА_3 з'являлась до служби у справах дітей та повідомила, що вона проживала в м. Миколаєві, але має борги, житла не має, тому сина вона забрати не може. Повідомила, що має намір виїхати у Донецьку область до родичів, але, після перевірки службою майбутнього місця вибуття відповідачки, встановлено, що й там умов для проживання ні матері, ні дитини не має, відсутнє електропостачання, родичі зловживають алкогольними напоями.

Сім'я перебувала під соціальним супроводом районного центу соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 08.12.2015 року, але відповідачка не співпрацює з центром. У зв'язку з цим 29.11.2016 року сім'я була знята із супроводу з негативним результатом.

Відповідачі неодноразово викликалась на засідання комісії з питань захисту дітей Новобузької райдержадміністрації, де їм надавались рекомендації, щодо створення умов для повернення дитини в сім'ю, але вони нічого не виконали, з травня 2016 року до служби по питанню повернення дитини не звертались, а їх місце проживання було невідоме.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Новобузької РДА від 18.11.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав, як таких, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, позивач просив винести рішення про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_7 та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць на користь закладу, де буде утримуватися дитина.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позову, наголосив, що вони з дружиною належні висновки для себе зробили і в подальшому обіцяють створити всі необхідні умови для проживання сина в їхній сім'ї.

Відповідачка ОСОБА_3, позов не визнала, підтвердивши, що її дитина довгий час знаходиться без батьківського піклування, мотивувала це тим, що не мала можливості бути з дитиною, так як у неї не було постійного житла, місця роботи, але обіцяла, що знайде роботу і буде допомагати дитині та відвідувати її.

Представник третьої особи районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, позов підтримала і пояснила, що сім'я ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом з 08.12.2015 року, але знята з негативним результатом 29.11.2016 року. Сім'я ОСОБА_3 неодноразово отримувала матеріальну допомогу від центру, але у зв'язку з частою зміною місця проживання, не зберігали придбане майно та не мають елементарних речей для проживання та побуту. Вважає, що відповідачі не прийняла ніяких дій, щоб більш як за рік повернути дитину до себе в родину.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2, 5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України.

В силу п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною.

Згідно ст.3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками його є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с.06).

З 14.10.2011 року відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 окрім сина ОСОБА_8, має ще малолітню дочку ОСОБА_9 (2010 року народження), відносно якої відповідачку, згідно рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.02.2017 року, позбавлено батьківських прав.

Як вбачається з характеристики інспектора Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Самохвалова Ю.Н., ОСОБА_3 зареєстрована в с. Новомиколаївка Новобузького району, але вона постійно змінює місце свого фактичного проживання. В АДРЕСА_2, вона не проживала з квітня 2015 року. Має дітей ОСОБА_9,2010 року народження та ОСОБА_7, 2012 року народження. За місцем проживання характеризується негативно, не судима, зловживає спиртними напоями, не працює та не намагається працевлаштуватись, проживає за рахунок державних виплат на дітей, які використовує за призначенням. Не займається вихованням і утриманням дітей, не здійснює за ними належного догляду ( а.с.7).

З характеристики складеної вказаним інспектором поліції відносно ОСОБА_4 вбачається, що останній зареєстрований в АДРЕСА_1, але він постійно змінює місце свого фактичного проживання. В АДРЕСА_2, він не проживав з квітня 2015 року. Має сина ОСОБА_7, 2012 року народження. За місцем проживання характеризується негативно, не судимий, зловживає спиртними напоями, не працює та не намагається працевлаштуватись, в родині та громадських місцях нехтує загальноприйнятими нормами поведінки, грубий та нестриманий. ( а.с.8).

25.09.2015 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до служби в справах дітей Новобузької РДА з заявами про влаштування ОСОБА_7 до Миколаївського обласного будинку дитини (а.с. 9,10) та 01.10.2015 року малолітній ОСОБА_4 доставлений до Миколаївського обласного будинку дитини, у зв'язку з складними життєвими обставинами.

Як видно з інформації з Миколаївського обласного будинку дитини від 01.10.2015 року, ОСОБА_7 перебуває в дитбудинку з 01.10.2015 року по теперішній час. За весь період перебування дитини в центрі мати ОСОБА_3 відвідувала сина п'ять разів: 26.10.2015 року, 16.11.2015 року, 16.12.2015 року, 19.01.2016 року, 14.04.2016 року та 10.10.2016 року (а.с. 14).

Водночас, як встановлено при судовому розгляді справи, що не заперечував і сам відповідач - батько ОСОБА_4, останній жодного разу не навідав сина у дитбудинку, через те, що не надав адміністрації будинку довідку про проходження ФГ- обстеження.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2014 року ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_2, умови для проживання і розвитку дітей відсутні (відсутня їжа, бруд). ( а.с.12).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 03.09.2015 року ОСОБА_3, за адресою с. Софіївка Новобузького району, умови для проживання і розвитку дітей відсутні (брудно, відсутні меблі, постільна білизна, речі першої необхідності, немає запасу продуктів харчування, палива, діти брудні) ОСОБА_3 надано строк 1 місяць для створення належних умов для проживання дітей та попереджено про відповідальність ( а.с.14).

При судовому розгляді справи відповідачі наголошували, що раніше дійсно мало місце з їх боку неналежне утримання своїх малолітніх дітей, але наразі вони змінили своє ставлення до життя, і в силу своїх можливостей, вони вже створили достатні умови для утримання та виховання дітей за теперішнім їх місцем проживання - в с. Павлівка Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Між тим, з акту обстеження умов проживання відповідачів за вказаною ними адресою, складеного 13.03.2017 року службою у справах дітей Новобузької РДА, подружжя ОСОБА_3 належні висновків не зробили і свого ставлення до їхніх дітей до цього часу не змінили. Так, у кімнатах цього будинку, як це вже стало нормою і в попередніх їхніх помешканнях, антисанітарія та безлад. Умови для проживання і розвитку дітей не створені (брудно, відсутні ліжка, шафа для одягу, постільна білизна, дитячий одяг, речі першої необхідності, запас продуктів), що також підтверджується фотознімками, з якими суд ознайомився у судовому засіданні.

Як видно з характеристики на ОСОБА_3 та вищевказаних актів, відповідачка з сім'єю часто змінювала місце проживання, а саме, проживала в АДРЕСА_2 до квітня 2015 року; станом на 03.09.2015 року проживала в с. Софіївка Новобузького району; з її пояснень вбачається, що, після того, як її діти, за її заявою, були поміщені до державних закладів, вона з кінця осені 2015 року проживала в м. Миколаїв, потім проживала в АДРЕСА_3, у свого брата ОСОБА_11, але, згідно повідомлення служби в справах дітей Олександрівської РДА Донецької області від 06.04.2016 року сім'я, в якій проживала ОСОБА_3 веде непорядний спосіб життя, її члени зловживають алкогольними напоями в присутності дітей, в помешканні антисанітарія, відсутня електрика, відсутні меблі, іграшки, спальні місця для дітей, які там проживають (а.с.15). Зараз ОСОБА_3 повернулась до Новобузького району, де проживає в с. Павлівка Новобузького району Миколаївської області, хоча зареєстрована в с. Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с.17).

Відповідно до пояснень представника Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чупак С.В. та інформації з вказаного центру від 29.11.2016 року, сім'я ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом з 08.12.2015 року по 06.07.2016 року та знята з негативним результатом - складні життєві обставини не подолано. Причиною зазначеного, на думку представника центру, є небажання відповідачки ОСОБА_3 здійснювати батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дітей, яка в цьому питання поклалась на державу, передавши дитину до дитячого будинку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка, за час перебування сина ОСОБА_7 разом з нею, не піклувалась про нього, не забезпечувала його фізичний та духовний розвиток, витрачаючи державну допомогу, не за призначенням. В подальшому, ні вона, ні ОСОБА_4 не приймала ніяких дій для повернення в свою сім'ю сина, якого самі передали на опікування до держаної установи. Мати 6 місяців не відвідувала сина у дитбудинку, а батько взагалі до нього, за увесь час його перебування, до нього не приїздив.

Відповідачі - батьки малолітнього ОСОБА_7, хоч і перебувають між собою у шлюбі, але, часто, через сімейне насилля з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3, проживають відокремлено, через що ОСОБА_4 на протязі 2012-2014 років чотири рази піддавався адміністративному стягненню.

За вільний час від утримання та виховання дитини (з 01.10.2015 року до теперішнього часу), відповідачі не створили умов для проживання дитини, не цікавились її долею, не знайшли засоби для її існування та утримання, після неодноразових бесід, рекомендацій та допомоги, з боку соціальних служб в справах дітей, які здійснювали соціальний супровід, тобто свідомо ухилились від виконання передбаченого законом обов'язку по вихованню сина, його матеріального утримання, піклування про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мали реальну можливість для цього, не забрали дитину з будинку дитини без поважної причини і протягом більше шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклуванняі тому, в інтересах дитини, по справі існують правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина.

Заперечення відповідачів, крім їх пояснень про бажання забрати малолітнього сина ОСОБА_8, доказами не підтверджена.

Більш того, відповідачі, знаючи про наявність рішення суду від 21.02.2017 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_9, та наслідки цього рішення, за тими ж самим обставинами та підставами, що й по цій справі, на протязі розгляду справи, не зробили належних висновків, будучи попередженими про відвідування їх помешкання органами опіки і піклування, з метою перевірки умов для проживання дитини, не привели своє помешкання до відповідних санітарних норм, не створили елементарні умови для проживання, харчування дитини, не виконали умови для можливості відвідування сина в дитячому будинку, цим самим наглядно показали відсутність заінтересованості в тому, щоб дитина повернулась в сім`ю, що вказує на свідоме нехтування як матір'ю, так і батьком своїми обов'язками відносно дитини та ухилення від їх виконання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.167 СК України, у разі позбавлення батьківських прав обох батьків, якщо дитина не може бути передана бабі, діду, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки і піклування.

Як вбачається з пояснень представника позивача, інших осіб, родичів, які б могли опікуватись малолітнім ОСОБА_7 не має, а тому він передається на опікування органу опіки і піклування Новобузької РДА Миколаївської області.

В силу вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, та не оспорювалось відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні не виконують свій обов'язок по утриманню малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст. 182, ст. 183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідачів, яка буде стягуватись щомісяця , як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави судові витрати за позовними вимогами майнового та немайнового характеру (судовий збір, від сплати якого звільнений позивач).

На підставі ст.150, 164,165,166,167 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 210, 212-215, 218,367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженку міста Артемівськ Донецької області, батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Новий Буг Миколаївської області.

Позбавити ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_14, уродженця села Майорівка Новобузького району Миколаївської області батьківських прав щодо неповнолітнього сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Новий Буг Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженки міста Артемівськ Донецької області, зареєстрованої в с. Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області, проживаючої в селі Павлівка Новобузького району Миколаївської області на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, уродженця села Майорівка Новобузького району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_4, проживаючого в селі Павлівка Новобузького району Миколаївської області на користь , аліменти на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року і до досягнення ним повноліття.

Неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на опікування органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1280 (одної тисячі двісті вісімдесят) гривень 00 копійок з кожного.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя