Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2601/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/778/1530/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про стягнення заборгованості та неустойки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення заборгованості та неустойки.

В обґрунтування позову зазначала, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03.04.2013 року було затверджено угоду між нею та ОСОБА_5, якою вони вирішили долю спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6

Угодою, передбачено, що ОСОБА_5 повинна сплатити на її користь компенсацію різниці вартості частки у спадковому майні в розмірі 29 280,97 доларів США, що на момент укладення угоди становило за курсом НБУ 283 998,80 грн. Зазначено про те, що виплата компенсації здійснюється у валюті за погодженням сторін.

Мирова угода ОСОБА_5 в добровільному порядку виконана не була.

У зв'язку із 03.07.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист. Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_5 на її користь закінчено стягненням 283 998,80 грн. у зв'язку з фактичним виконанням, яке відбулося 21.03.2016 року.

Суму виплати, в порушення вимог мирової угоди, відповідно до курсу долара США до гривні на день сплати не скориговано, неустойку не визначено і не стягнуто.

Враховуючи вищевикладене просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь заборгованість за мировою угодою в сумі 484 418,78 грн. та неустойку в сумі 2 052 305,68 грн., а також судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за мировою угодою в сумі 484 418,78 грн., неустойку в сумі 242 209 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.04.2013 р. у справі № 22-ц/778/846/13 було затверджено угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, якою сторони вирішили долю спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 (а.с.4-8).

Угодою, зокрема, передбачено обов'язок ОСОБА_5 сплатити на користь ОСОБА_3 компенсацію різниці вартості частки у спадковому майні 29 280,97 доларів США, що на момент укладення угоди становило за курсом НБУ 283 998,80 грн. Зазначено про те, що виплата компенсації здійснюється у валюті за погодженням сторін. У випадку виплати різниці у національній валюті сума виплати коригується у відповідності до курсу долару США до української гривні, встановленої НБУ на день розрахунку. Строк здіснення повної виплати зазначеної суми визначено сторонами у 18 місяців з дня визнання мирової угоди судом. Встановлено, що у разі прострочення виплати незалежно від причин такого прострочення, боржник сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,5% від несплаченої на день нарахування пені суми за кожний календарний день такого прострочення.

Мирова угода ОСОБА_5 в добровільному порядку виконана не була.

Шевченківським районним судом м.Запоріжжя була розглянута заява ОСОБА_3 за результатами якої 03.07.2015 р. було видано виконавчий документ та ухвалою від 09.12.2015 р. було поновлено строк пред»явлення цього документа до виконання. Одночасно було відмовлено у виправленні помилки в зазначенні суми стягнення (а.с.10, 11-15).

Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 закінчено 04.04.2016 р. стягненням 283 998,80 грн. у зв»язку з фактичним виконанням, яке відбулося 21.03.2016 р. (а.с.16), коли курс долара США до гривні становив 2624,2902 грн. до 100 доларів США (а.с.17).

Суму виплати, в порушення вимог мирової угоди, відповідно до курсу долара США до гривні на день сплати не скориговано, неустойку не визначено і не стягнуто.

Прострочення виплати становило з 04.10.2014 р. до 21.03.3016 р. - 534 календарних дні.

Невиконана частина грошового зобов'язання становить 18459,04 долари США (29280,97 - 10821,93 = 18459,04), що за курсом НБУ становить 484418,78 грн. (10821,93 х 26,242902 = 484418,78), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Неустойка розрахована позивачем за період з 04.10.2014 р. до 21.03.3016 р та складає 29289,97 доларів США х 534 дні х 0,5 / 100 = 78204,22 долари США, що за курсом на день виконання зобов'язання становить 2 052 305,68 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки право у позивача виникло з наступного дня після 03.10.2014 р., а до суду вона звернулась лише - 06.05.2016 р., то суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що пеня підлягає стягненню в межах одного року з дня звернення до суду: 29289,97 х 365 х 0,5/100 = 53454,20 долари США, що за курсом на день виконання зобов'язання становить 1402793,23 грн.

Разом з цим, частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням цього судова колегія вважає, що суд на законних підставах застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України та, враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобов'язання, стягнув з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 242 209 грн., що складає 1/2 частину від невиконаної частини грошового зобов'язання ( 484418,78 грн. : 2 = 242 209 грн.).

Отже розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: