Справа № 2-697/01 Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/2197/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 58 19.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року постановлену за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. В заяві зазначав про те, що виконавчий лист № 2-697/2001 від 22.11.2002 р. про стягнення заборгованості по зарплаті з АТЗТ «Київнафтопродукт» на користь ОСОБА_2 знаходиться у відділі ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві з 27 листопада 2002 р. Відділ ДВС Шевченківського РУЮ м.Києва неодноразово безпідставно повертав виконавчий лист стягувачеві, закривав виконавче провадження. ОСОБА_2 отримав дублікат виконавчого листа.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконане, ОСОБА_2 просив суд стягнути з АТЗТ «Київнафтопродукт» на його користь 73080 грн., що є середнім заробітком з березня 1998 р. по березень 2016 р., з врахуванням індексу інфляції та компенсації втрати частин прибутків у зв»язку з порушенням строків їх виплати на момент виплати заборгованості.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 р. у задоволенні заяви було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі, однак повноваження судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4. закінчилися, на підставі Постанови ВРУ "Про звільнення суддів у відставку" №5157 від 22.09.2016 року, а тому на цей час не можливе ухвалення додаткового судового рішення. Обґрунтовуючи свою позицію, суд першої інстанції послався на п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 № 14, в якому ВСУ роз'яснив, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він вже неодноразово подавав заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, однак ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не відмовляли в ухваленні додаткового рішення з наведених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі підстав.

Просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу по заяві ОСОБА_2 від 22 березня 2016 року з врахуванням матеріалів справи № 2-697/2001.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги прийшла до таких висновків.

Питання ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 220 ЦПК України відповідно до якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Виходячи із змісту наведеної статті для ухвалення додаткового рішення необхідно наявність не тільки самого судового рішення, а і ще низка умов , які є підставами для ухвалення додаткового рішення і які зазначені в ч.1 ст. 220 ЦПК України. Ці підстави розширеному тлумаченню не підлягають.

Заявник має зазначити у своїй заяві коли і яким судом ухвалювалось рішення суду, у якій справі,а також зазначити підстави для ухвалення додаткового рішення.

Однак в заяві ОСОБА_3 взагалі не міститься інформації щодо того коли судом ухвалювалось рішення, сторони спору і суть позовних вимог. Ці обставини також не можна встановити із матеріалів справи, оскільки судове провадження було знищено за закінченням строків його зберігання . Крім того, ОСОБА_3 лише назвав свою заяву «Заявою про ухвалення додаткового рішення», однак її мотивувальна та прохальна частина взагалі не містять підстав, передбачених ч.1 ст. 220 ЦПК України, а по суті є новим позовом.

Враховуючи наведене, а саме те, що судове провадження, в якому ОСОБА_3 просив ухвалити додаткове рішення знищено, у суду відсутні процесуальні можливості перевірити доводи заявника, а отже і можливості ухвалити додаткове рішення. Ці обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при вирішенні питання про призначення даної заяви до судового розгляду. Суд призначив заяву до розгляду не звернувши уваги на відсутність судового провадження, що є обов»язковою умовою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні. А тому висновки суду першої інстанції щодо того, що заява не підлягає задоволенню з підстав відсутності того складу суду, який розглядав позов в даній справі , є передчасними. Першим питанням, яке мав вирішити суд після надходження даної заяви до суду , було питання наявності підстав для прийняття такої заяви до судового розгляду чи її повернення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313,314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді