Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником нежитлового приміщення- магазину«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване на першому поверсі будинку по АДРЕСА_1.

11 липня 2015 року її магазин було затоплено фекальними стоками. Внаслідок затоплення в магазині зіпсовано дерев'яні двері, потребують заміни шпалери, паркет підлоги, дерев'яна основа скляної гірки, фарбування труб. В акті комісії житлово-експлуатаційної організації ТОВ «Арагорн» від 13 липня 2015 року зазначено, що залиття магазину відбулося з вини мешканця квартири № 26 поверхом вище внаслідок недбалого використання сантехнічного обладнання. ОСОБА_7 є власником зазначеної квартири, де мешкають квартиранти. Згідно висновку експерта вартість проведення ремонту приміщення становить 20 595 грн. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яку вонаоцінила у 5 тис. грн.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 20 595 грн, моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, витрати зі сплатисудового збору та витрати на експертизу в розмірі 700 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 20 595 грн, моральної шкоди - 5 тис. грн. та 700 грн у рахунок компенсації витрат за проведення незалежної оцінки майна. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Словянської міської ради від 17 червня 2004 року є власником нежилого вбудованого приміщення магазину по АДРЕСА_1 (перший поверх будинку).

На підставі договору дарування квартири від 30 травня 2008 року ОСОБА_7 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (третій поверх будинку).

В акті обстеження від 13 липня 2015 року зазначено, що внаслідок халатного ставлення мешканців вищерозташованої квартири № 26 був забитий каналізаційний стояк і відбулося залиття фекальними стоками приміщення магазину на висоту 15 см, внаслідок чого в приміщенні з'явився неприємний запах. Товар, який знаходиться в магазині (шкіряні куртки, шуби) має запах фекалій. Внаслідок залиття магазин потребує виконання ремонтних робіт. Акт підписано директором ЖЕК ТОВ «Арагорн», власницею магазину, слюсарем-сантехніком тасвідками.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку розміру збитку, заподіяного внаслідок залиття нежилого вбудованого приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» фекальними стоками, розмір збитків станом на 23 липня 2015 року складає 20 595 грн.

Стягуючи вказану суму на відшкодування збитків позивача із ОСОБА_7, апеляційний суд виходив із того, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, те, що залиття квартири позивача сталося із квартири, розташованої поверхом вище, власником якої є відповідач, який відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини, що є його процесуальним обов'язком згідно презумпції винуватості завдавача шкоди. Суд зазначав, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, що підтверджується актом обстеження від 13 липня 2015 року та звітом про незалежну оцінку розміру збитку, заподіяного внаслідок залиття нежилого вбудованого приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Із такими висновками погодитися не можна.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та виназаподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - це пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

На підставі ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

За п. 4 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання за власний рахунок лише у тому випадку, якщо прилади, пристрої чи обладнання вийшли з ладу з їх (відповідачів) вини.

На підставі п. 12 Правилкористування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем)

приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Зміст наведених норм процесуального закону покладає й на позивача (незалежно від категорії спору) обов'язок підтвердити обґрунтованість заявлених ним вимог. Відсутність спростування підстав позову відповідачем не має наслідком безумовне задоволення позову, який не підтверджений доказами.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У порушення наведених вимог апеляційний суд у змісті ухваленого рішення не зазначив, які належні й допустимі докази достатньо підтверджують наявність причинного зв'язку між порушенням ОСОБА_7 правил експлуатації будинку по АДРЕСА_1 та наслідками залиття приміщення магазину позивача; не встановили, наслідком яких дій (бездіяльності) є засмічення каналізаційної труби у будинку по АДРЕСА_1: незадовільного утримання будинку балансоутримувачем, чи порушення правил користування внутрішньобудинковою мережею власником квартири № 26.

Таким чином, обставини, щодо яких виник спір, не встановлені, а тому у частині вирішення позову про відшкодування майнової шкоди рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є взаємозалежною від обґрунтованості позову у частині майнового відшкодування, що вирішений із порушенням процесуального права, а тому і в цій частині рішення апеляційного суду також скасовується за правилами ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик