ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6660/17
провадження № 6/753/288/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, в судовому засіданні по розгляду заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки у виконавчому листі по справі за позовом Прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, Головне управління юстиції в м. Києві, про визнання договору недійсним, виселення, зобов'язання повернути кошти,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою, у який просив поновити строк для пред'явлення виконавчого листа №2-1786/09, виданого 26.10.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та виправити допущену у виконавчому листі помилку щодо адреси стягувача, зазначивши: с. Тинівка, Жашківський район, Черкаська область, замість: АДРЕСА_2.

Заяву обґрунтовує тим, що 02.07.2012 року виконавчий лист пред'явлено до виконання до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, 06 та 09 липня 2012 року відкриті виконавчі провадження.

В травні 2015 року представнику стягувача стало відомо, що боржники подали до суду скаргу на дії державного виконавця та ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року скаргу задоволено, постанови про відкриття виконавчих проваджень скасовані. На підставі цієї ухвали державним виконавцем 11.06.2013 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень. Не погодившись із зазначеною ухвалою, стягувач оскаржив її в апеляційному порядку, проте у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

Представник стягувача зазначає, що сам стягувач є інвалідом І групи, у виконавчому листі його адресою фактично було зазначено адресу госпіталю ГУ МВС України в м. Києві, у якому він проходив лікування з 1998 року по 2004 рік. Будь-яких постанов про завершення (закінчення) виконавчого провадження ані стягувач, ані його представник не отримували.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2015 року у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, результатом якої є ухвала Апеляційного суду м. Києва від 03.03.2016 року про скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2015 року, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2016 року було задоволено вимоги заяви про виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2017 року скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2016 року з посиланням на неявку ОСОБА_6 та ОСОБА_5, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд питання.

В судове засідання прокурор не з'явився, особисто був повідомлений про цю дату наступного судового засідання - у судовому засіданні 24 квітня 2017 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав на задоволенні вимог заяви, інші учасники заперечували проти цього, до суду надано письмові заперечення ОСОБА_6, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 з посиланням на безпідставність та необгрунтованість вищевказаних вимог.

Відповідно до ст.ст.369, 371 ЦПК України розгляд даної заяви має бути проведено в десятиденний термін.

Судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вивчивши заяву заявника, дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст.ст.10, 60, 159, 369, 371 ЦПК України, дійшов висновку, що вимоги заяви щодо поновлення вказаного строку підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у цій справі, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішено:

договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 26.07.2002 року між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_12 та від імені свого підопічного ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і ОСОБА_13 - визнати недійсним, сторони повернути в первісний стан;

визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_12 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках кожному;

виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 47621,31 грн.

Вказане рішення оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку і було залишено без змін та набрало законної сили 16.06.2009 року (дата постановлення ухвали суду апеляційної інстанції).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року за наслідками розгляду скарги боржників визнано неправомірними дії державного виконавця щодо несвоєчасного направлення боржникам копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження №33276283 від 06.07.2012 року щодо виселення малолітнього ОСОБА_10; №33276369 від 06.07.2012 року щодо виселення ОСОБА_6; №33276171 від 09.07.2012 року щодо виселення ОСОБА_5; №33276514 від 09.07.2012 року щодо виселення малолітньої ОСОБА_9

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2015 року відмовлено стягувачу у відкритті апеляційного провадження по оскарженню ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року.

На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року державним виконавцем 11.06.2013 року постановлено про закінчення виконавчих проваджень.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2015 року відмовлено стягувачу у відкритті апеляційного провадження по оскарженню ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року.

Підставами для скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень судом визнано подання стягувачем виконавчих документів до виконання з пропуском установлених строків.

Судом встановлено, що у виконавчому листі невірно зазначено дату набрання рішенням суду законної сили та з приводу цього вносились виправлення на підставі ухвали суду.

Обов`язок оформлення виконавчого листа покладається на суд (апарат суду), який розглянув справу (п.16.6 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №68 від 27 червня 2006 року, що була чинною на момент оформлення виконавчого листа).

В матеріалах справи наявна копія виконавчого листа, в якому зазначено дату набрання рішенням законної сили «07 березня 2010 року». Виконавчий лист пред'явлений до виконання 02.07.2012 року. Фактично ж рішення набрало законної сили 16.06.2009 року (дата постановлення ухвали суду апеляційної інстанції).

Таким чином, пред'являючи виконавчий лист до виконання 02.07.2012 року, заявник керувався даними, зазначеними у виконавчому листі судом при його оформленні.

Проте, з тексту ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року убачається, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2012 року виправлено помилку у виконавчому листі №2/1786/09, виданого 26.10.2010 року, а саме: вказано, що рішення набрало законної сили не з 07.03.2012 року, а з 16.09.2009 року.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.14 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Метою вказаної вище статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов'язані з людським фактором.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на дату ухвалення рішення, строк пред'явлення виконавчих листів для виконання рішень судів - три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що пред'явивши виконавчий лист до виконання, стягувач неодноразово (20.11.2013 року, 10.05.2014 року, 25.11.2014 року, 17.02.2015 року, 25.03.2015 року) звертався із скаргами на дії/бездіяльність органів державної виконавчої служби, що свідчить про заінтересованість в питанні виконання судового рішення.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року, якою скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження, убачається, що при розгляді скарги боржників в якості заінтересованої особи стягувач залучений не був. В матеріалах виконавчого провадження також відсутні відомості про отримання стягувачем копії постанови про закінчення виконавчих проваджень від 11.06.2013 року на підставі зазначеної ухвали суду.

Зазначене в сукупності підтверджує доводи заявника щодо його необізнаності про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки наявні поважні причини пропуску строку.

Як вбачається з виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2010 року дійсно, у ньому зазначено адреса стягувача ОСОБА_2 «АДРЕСА_2», проте заявником не зазначено повної адреси, зокрема - назву вулиці та номеру будинку щодо проживання стягувача в АДРЕСА_3 (як і доказів щодо цього - всупереч вимогам ст.ст.60, 61 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та подану заяву суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної вимоги щодо виправлення помилки з цих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Керуючись ст.ст.369, 371 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вимоги заяви ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2, задовольнити частково.

Поновити строк для пред»явлення до виконання виконавчого листа №2-1786/09, виданого 26.10.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва про виселення ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів.

СУДДЯ: