Справа № 182/5921/15-ц
Провадження № 2/0182/269/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.05.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, визнання договору купівлі продажу недійсним, визнання права власності та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визнання договору купівлі продажу недійсним, визнання права власності та вселення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне.

З 2009 року він вступив у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_4. Вони разом мешкали у належній йому на підставі договору дарування від 22.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, квартирі АДРЕСА_1. Хоча вони разом з відповідачкою й проживали у його квартирі, зареєстрований у цій квартирі він був один. У 2011 році його колишня дружина звернулась до нього з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що навчається. Дізнавшись про те, що з нього будуть стягуватись аліменти, його співмешканка стала запевняти, що у нього заберуть квартиру за аліменти. Вона наводила йому в якості прикладів своїх товаришів, у яких майно знаходилось під забороною відчуження у зв"язку зі стягненням аліментів. Щоб уникнути можливості арешту квартири, ОСОБА_6 запропонувала йому розпорядитись належною квартирою на її користь. При цьому вона запевнила його, що фактично нічого не зміниться, а коли стягнення аліментів буде припинено, вона розпорядиться квартирою на його користь. ОСОБА_7 знав, що ОСОБА_6 має у власності нерухомість у м.Запоріжжі, зареєстрована у м.Запоріжжі і житло у м.Нікополі їй не потрібно. ОСОБА_7 же, дійсно, побоювався, що у нього можуть забрати квартиру за аліменти, тому вони з відповідачкою уклали фіктивний договір купівлі - продажу, посвідчений 04.10.2011 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 При укладанні цього договору, він не отримував від ОСОБА_4 грошей, не передавав їй квартиру у власність. Тобто суттєві умови договору купівлі - продажу ними не були виконані. Наміру створити правові наслідки, обумовлені договором купівлі - продажу, у них також не було. Влітку 2012 року відповідачка покинула його і межі України. ОСОБА_7 продовжував мешкати у квартирі АДРЕСА_2. У цій же квартирі знаходилось все його майно, він регулярно сплачував комунальні платежі за користування водою, світлом, газом. З відповідачкою він втратив всякий зв"язок. ОСОБА_9 лише відомо, що вона поїхала до Німеччини з метою вийти там заміж. 03.08.2015 року відповідачка раптово приїхала до м.Нікополя, не попередивши його, замінила замки на вхідних дверях у спірній квартирі, вивезла з квартири усе його майно та ще й звернулась до правоохоронних органів, звинувативши його у скоєнні крадіжки. ОСОБА_7 зараз не має можливості користуватись квартирою, яка фактично належить йому. Відповідачка порушила його право на житло, обдуривши його, заволоділа його квартирою. Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Відповідачка зараз відмовилась від домовленості між ними про передачу квартири йому, вигнала його з квартири і має намір розпорядитись спірним майном без урахування його інтересів та побажань. Вирішити питання в добровільному порядку не виявляється можливим, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом і просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду, визнавши її поважною. А також визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між нми та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 22.10.2011 року недійсним; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3; вселити його в квартиру АДРЕСА_3. Крім того, стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що в них з ОСОБА_4 була домовленість про те, що, як тільки він вирішить питання про аліменти, вона документально поверне йому квартиру. ОСОБА_7 виплачував аліменти на дитину до 18-ти років. ОСОБА_10 потім дитина пішла навчатись і з нього знову рішенням суду було стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів. Під час цього судового засідання ОСОБА_10 запанікувала і вмовила його зробити на його квартиру, де вони разом з нею проживали, фіктивну купівлю продаж. ОСОБА_7 погодився. За переоформлення квартири на ОСОБА_7 платив він, бо ОСОБА_7 вже на той час була звільнена з „Кварцу, де раніше працювала. Квартиру на ОСОБА_7 вони переоформили десь в листопаді 2011 року. Гроші за квартиру він не отримував, бо це було фіктивно. А через місяць ОСОБА_7 познайомилась в Інтернеті з Пашею (Паульсом) і стала вивчати німецьку мову. ОСОБА_9 казала, що виїде до Німеччини, вийде заміж за ОСОБА_11, отримає громадянство Німеччини, розлучиться з ним і витягне в Німеччину й його. ОСОБА_7 теж розмовляв з Паульсом по скайпу. ОСОБА_10 його обдурила й тут. Вона народила від ОСОБА_11 дитину і все. До 2015 року ОСОБА_10 ще говорила, що поверне йому квартиру, як тільки він схоче. ОСОБА_10, приїхавши до Нікополя, ОСОБА_12 змінила всі замки і викинула його речі з квартири. Аліменти на дорослу доньку він сплачував до літа 2014 року. Коли він платив аліменти, ОСОБА_10 постійно шукала компромат на його доньку. ОСОБА_12 налаштовувала й його проти дітей та родини. ОСОБА_7 заїжджав до дітей і сімї, щоб не знала ОСОБА_7. В 2005 році на „Кварц ОСОБА_7 привела мати ОСОБА_13 подруги, яка знала директора „Кварцу. ОСОБА_7 вже працював на той час на телестудії „Кварц і директор телестудії прикріпив його до ОСОБА_7. ОСОБА_7 знімав ОСОБА_7, навчав працювати з апаратурою тощо. ОСОБА_12 проживала в своєї подруги, а потім стала скаржитись, що її не влаштовує зйомне житло. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_7 переїхати до нього, бо в них на той час вже були близькі стосунки близько 2-х місяців. Вони зійшлись в січні 2006 року. ОСОБА_7 тоді проживав в сел..Північне в будинку батька, бо в його квартирі жили квартиранти. В будинку вони з ОСОБА_7 прожили 2 місяці, а потім переїхали в квартиру, стали обладнувати житло. З січня 2006 року вони з ОСОБА_7 проживали однією сімєю, їздили до батьків ОСОБА_12 в м.Запоріжжя. Батьки ОСОБА_12 передавали їм з Запоріжжя продукти. Однак, за свою квартиру він сплачував комунальні платежі сам. Коли слухалась в суді справа по аліментах, ОСОБА_7 почала його вмовляти переписати квартиру на неї, казала, що квартиру в нього хочуть таким чином відібрати. ОСОБА_7 й піддався на вмовляння. Добре розумів, що робить. ОСОБА_10 його переконала і він піддався на її вмовляння. Квартиру він купив в 2001 році, вона була придатна до житла. Проживав в своїй квартирі до 2006 року, а потім пустив туди квартирантів. В 2009 році він сам за свої кошти провів в квартиру електричне опалення. Коли вони зійшлись з ОСОБА_10, то вели не дуже активний спосіб життя, ОСОБА_10 старалась нікуди не ходити, бо була замкнена. Разів зо два їздили на Новий рік до його батька, разів зо два ходили до його старшої сестри. Разів зо два до них приходила його молодша сестра. Кілька разів їздили до батьків ОСОБА_12 в Запоріжжя. ОСОБА_12 зустрічала його, як зятя. Зі своєї квартири він ніколи не виселявся. ОСОБА_7 постійно проживав в своїй квартирі, а ось ОСОБА_7 виїхала в Німеччину. Їх з ОСОБА_7 сімя перестала існувати в травні 2012 року. В серпні 2015 року ОСОБА_7 змінила замки в квартирі і він там жити не може. В липні 2015 року він уклав шлюб з іншою жінкою і переїхав до неї. ОСОБА_14 він офіційно розлучений, але колишня дружина дозволила йому до суду проживати в неї, бо йому нікуди йти. Іншого житла, крім спірної квартири в нього немає. ОСОБА_15 уточнює, що ОСОБА_14 приїздила з чоловіком до своєї мами в м.Запоріжжя. ОСОБА_7 теж туди їздив до них в гості. В серпні 2013 року ОСОБА_7 з чоловіком приїжджала в м.Нікополь на день, переночувавши, поїхала до мами в Запоріжжя. Так пізно звернувся до суду через те, що ОСОБА_7 не виконала свої усні зобовязання. Вона повинна була віддати йому квартиру в січні 2017 року. Натомість, змінила вхідні замки і вигнала його з квартири.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що 22 листопада з її довірителя були стягнуті аліменти на дитину від першого шлюбу. І відповідачка співмешканка позивача, скориставшись ситуацією, вмовила її довірителя розпорядитись своєю квартирою на її користь, посилаючись на те, що вона вбереже квартиру, яку можуть забрати у її довірителя за борги по аліментам. Позивач уклав з відповідачкою фіктивний договір купівлі продажу, сподіваючись отримати назад свою квартиру після припинення аліментних зобовязань. Однак, її довіритель весь час проживав в спірній квартирі, навіть тоді, коли ОСОБА_7 виїхала жити до Німеччини. 03.08.2015 року відповідачка приїхала в м.Нікополь, замінили всі замки на вхідних дверях спірної квартири і фактично викинула її довірителя з його ж квартири. Позивач звернувся до міліції. ОСОБА_10 йому розяснили порядок звернення до суду і все. Її довіритель пропустив строк звернення до суду саме через відповідачку, яка спеціально тягнула час, запевняючи позивача, що добровільно віддасть квартиру, як тільки він забажає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог категорично заперечував, посилаючись на письмові пояснення своєї довірительки на позов. Суду пояснив, що напочатку листопада 2006 році його довірителька влаштувалась працювати телеведучою на телеканал „Кварц в м.Нікополі. Відразу почала шукати квартиру для проживання. На роботі їй підказали, що їх оператор ОСОБА_1 здає свою квартиру і вона знаходиться недалеко від роботи. В кінці листопада вона домовилась про зняття квартири у ОСОБА_15 АДРЕСА_4. Квартира однокімнатна, хрущовка, на 5 поверсі п'ятиповерхового будинку. На той час квартира була в дуже поганому стані, з обгорілими рамами на вікнах, зі старою сантехнікою і без меблів. ОСОБА_10 вона її зняла через близкість до роботи та дешевізну. Вона завезла свої речі і стала там проживати. На адресу спірної квартири приходили листи про комунальний борг, що стало причиною розмови на цю тему з ОСОБА_15. Однак, він завірив її, що то борги колишніх квартирантів. ОСОБА_15 повідомив її, що свою квартиру здає тому, що не може її утримувати через низьку заробітну плату та стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей. Вона вирішила допомогти ОСОБА_15 з боргом. Вони домовились, що вона сплачуватиме його борги врахунок її плати за житло. Тому вона звернулась до комунальних служб з заявами про реструктуризацію і зобов'язалась виплатити борги за комунальні послуги. Весь цей час вона проживала в квартирі одна, на вихідні до неї приїжджали батьки і привозили їй речі та побутову техніку, допомагали привести квартиру в пристойний житловий стан. ОСОБА_16, спізнившись на автобус, ночував в своїй квартирі, яку знімала вона, оскіьки в неї була розкладачка і ОСОБА_16 мав можливість ночував на кухні. На той момент, коли вона зняла квартиру у ОСОБА_16, він жив з жінкою Марусею на Новопалівці. Коли ОСОБА_16 від неї пішов до іншої жінки - вчительки, то Маруся приходила за адресою, де вона знімала у ОСОБА_16 квартиру, його шукати і просила її допомогти знайти ОСОБА_16. У 2007 році ОСОБА_16 запропонував їй купити у нього спірну квартиру, так як йому були потрібні гроші. ОСОБА_7 в той час пішов з „Кварца і влаштувався на кранобудівельний зварювальником. На заводі по 3 місяці не виплачували зарплату, а ОСОБА_16 необхідно було платити аліменти на двох неповнолітніх дітей. Вони домовилися про купівлю продаж квартири, оскільки вона під час проживання у Васиній квартирі змінила там вікна, двері, вивела всіх мишей, зробила підлогу, поміняла всю сантехніку і замінила стару колонку з підігріву води, змінила балконний блок, про що в неї збереглися чеки. 03.05.2007 року її батьки зробили їй подарунок, купивши диван за 1 520 грн. Цей диван ОСОБА_16 пізніше в її відсутність виніс до своєї дружини ОСОБА_17, за адресою: м.Нікополь, вул.8 березня, буд.40. 25.10.2007 року вона купила комп'ютерний кутовий стіл за 430 грн., і крісло за 311 грн. Приблизно, 06.03.2007 року вона взяла кредит і купила кондиціонер „Хайвей 7, пральну машину „LG, пилосос „LG та праску „ВRAUN. Нею були поставлені другі броньовані двері, які їй замовила мама в Запоріжжі. 07.02.2010 в Запоріжжі її батьками були куплені для неї холодильник „Атлант, газова плита „Гефест та телевізор „LG на суму 7 577 грн. 06.02.2010 року її батьки купили їй кондиціонер „Idea в магазині в Запоріжжі, вартістю 2 399 грн. З ОСОБА_16 вони продовжували працювати разом, знімали весілля та ювілеї, як в Запоріжжі так і в Нікополі. За зйомку ОСОБА_16 отримував гроші. В 2008 - 2009 роках ОСОБА_16 влаштувався працювати в школу сантехніком. І там почав зустрічатися зі своєю старою знайомою - вчителькою фізкультури, про що сам їй розповідав. З грудня 2008 року вона проживала на два міста. Жила з батьками в Запоріжжі, а коли з'являлася робота в Нікополі, то жила в спірній квартирі по Електрометалургів 17/1, кв. 15. Вася в цей час ніколи в квартирі з нею не проживав. Однак, часто приходив до неї в гості, їздив з нею в Запоріжжя. В травні 2010 року помер її батько. Вона забрала маму жити до себе в Нікополь. Мама проживала в неї близько 4 місяців. В перших числах вересня 2011 року вони з ОСОБА_16 остаточно домовились про продаж спірнрої квартири АДРЕСА_5 за 41 000 грн., з урахуванням того, що вона вже багато вклала в цю квартиру. 04.10.2011 року, в день оформлення договору про купівлю - продаж у нотаріуса, до неї вранці із Запоріжжя приїхала мама з вказаною сумою грошей, яку вони передали ОСОБА_18. Після офіційного оформлення договору купівлі - продажу, вони з ОСОБА_18 намагались виписати його з квартири, але в прийомні години не потрапили. І ОСОБА_18 запевнив її, що пізніше випишеться сам. Вона йому довіряла, адже знала його довго. В травні 2011 року, приблизно за рік до від'їзду до Німеччини, вона познайомилася з німцем ОСОБА_11, який став її чоловіком. Вони з ОСОБА_11 були в скайпі і день і ніч, тому твердження ОСОБА_18 про те, що вони з ним жили у цивільному шлюбі, є неправдою. ОСОБА_19, знаючи, що в неї є цивільний чоловік, не сидів би третім в скайпі і не дивився, як вони живуть з ОСОБА_18, і не запропонував би їй одруження. ОСОБА_20 не ідіот. Вони з ОСОБА_20 цілий рік сиділи, як два хворих, у моніторів скапу, не маючи змоги відірватись один від одного. Вона з ОСОБА_20 сиділа в скайпі цілодобово. Коли ОСОБА_18 приходив в гості, вони разом з ним сиділи в цьому скайпі, пили чай і порівнювали два світи України і Німеччини. Вася знав, що вона з ОСОБА_20 не розлучається і саме він дав їй пораду виїхати до Німеччини, побачити світ і ОСОБА_20 живцем. З ОСОБА_18 вони були просто добрими друзями. В 2012 році ОСОБА_11 зробив їй пропозицію вийти за нього заміж і вона поїхала в Німеччину. Вася, навіть, провів її в аеропорт Борисполя. Вона приїжджала пізніше двічі вже з чоловіком і вони зустрічались з ОСОБА_18 в її квартирі. ОСОБА_19 вона повністю довіряла ОСОБА_18, то й квартиру залишила на нагляд ОСОБА_18. З квартири вона нічого не вивезла, все залишалось, як і було. Однак, з ОСОБА_18 вони домовились, що він не буде здавати квартиру нікому і жінок в неї не буде водити, але сам проживати може. Крім того, вона просила ОСОБА_18 при нагоді поїздок в Запоріжжя, відвідувати свою маму. Заплативши за комунальні послуги на півроку вперед, вона віддала ОСОБА_18 ключ від квартири і поїхала. Для зв'язку з ОСОБА_18, вона залишила йому свій ноутбук срібного кольору „Сіменс фуджі (який він пізніше теж виніс з квартири і не віддав до цих пір). Вони з ОСОБА_18 періодично говорили по скайпу. 15.06.2012 року вона вийшла заміж за ОСОБА_19. 13.08.2012 року вони разом з чоловіком ОСОБА_11 приїхали на Україну для продовження візи. Приїхавши додому та відкривши своїми ключами двері, вона знайшла в квартиру в тому стані, в якому й залишала. Вони з чоловіком зупинились в її квартирі за адресою: АДРЕСА_6 до 07.10.2012 року. Ходили до друзів, робили курс масажу у ОСОБА_21. Отримавши візу, вони поїхали в Німеччину, залишивши знову стежити за квартирою ОСОБА_1 і знову тримали зв'язок через скайп. В січні 2013 року вони з чоловіком знову приїхали в Україну для оформлення документів на ПМП в посольстві. Жили до 15.03.2013 року. І в цей раз з квартирою було все в порядку. Вона завжди відкривала двері своїми ключами. Вася розповів їм з ОСОБА_11, що давно живе у ОСОБА_22, що вона перукар і хоче відкрити свій салон, що хоче з нею одружитися і вже зробив їй пропозицію, подарувавши каблучку, показував їм фотографії, які у неї збереглися на комп'ютері. Тому повернувшись до Німеччини, вони спокійно залишили квартиру на ОСОБА_18 і знову спілкувались з ним по скапу. 03.12.2013 року у неї народився син. Приблизно, в лютому 2014 року ОСОБА_18 став виходити в скайп ні з її квартири, в якій вона йому залишила свій ноутбук, а з квартири жінки, у якої жив на Північному, познайомив їх через скайп, представивши її Валентиною. З квітня 2014 року ОСОБА_18 став рідко виходити на зв'язок і раптово заблокував її в скайпі. Це стало для неї повною несподіванкою. Вона намагалась йому додзвонитись на мобільний телефон, але він теж був заблокований. Через якийсь час ОСОБА_18 з'явився в контакті і попросив писати йому туди, пояснивши, що він одружився з ОСОБА_17 і не хоче, щоб дружина знала про їх спілкування. 03.08.2015 року вона з чоловіком і маленьким сином приїхали в м.Нікополь. Вставивши ключі в двері своєї квартири, вона виявила, що не може відкрити свою квартиру. На стук в двері до неї вийшли незнайомі люди і сказали, що знімають квартиру у жінки ОСОБА_17 за 1 200 грн. і не знають ніякого ОСОБА_1. Зайшовши в квартиру, вона не побачила побутової техніки і дивана, комп'ютерного столу і крісла, телевізорів, кондиціонерів, своїх особистих документів. У квартирі просто було порожньо. ОСОБА_23 по телефону, який їй дали квартиранти, вона дізналась, що її речі знаходяться у його дружини ОСОБА_17 за адресою, де вони разом проживають: ІНФОРМАЦІЯ_1. Під'їхавши до вказаного будинку, вона побачила свої кондиціонери на стіні будинку. Її речі ОСОБА_23 почав виносити з будинку сам і завантажувати в їх автомобіль. Віддав холодильник, бігову доріжку, вібротренажер і ДВД-плеєр. ОСОБА_24 сказав, що не наважився здати квартиру з речами, оскільки побоювався, що речі вкрадуть або поламають. Тому все перевіз до своєї дружини. А квартиру здав квартирантам, бо йому потрібні гроші, щоб утримувати будинок його дружини. Частину її речей ОСОБА_24 пообіцяв повернути на наступний день. А його дружина ОСОБА_17 кричала ОСОБА_24, щоб він нічого їй не віддавав. Наступного дня ОСОБА_24 відмовився віддавати залишок її речей. Після цього вони одразу звернулися до адвоката і написали заяву в міліцію. В цей же день в спірну квартиру виїхав наряд міліції і у квартирі знайшли ОСОБА_24 та його дружину ОСОБА_17, які продовжували виносити залишки її речей з квартири: кухонні двері, покривала з дивана, умивальник з ванної кімнати. Вона змушена була змінити замок в квартиру, так як ключі, якими вона раніше відкривала свою квартиру, не підходили до замка. Свої документи, винесені разом із компютерним столом, вона повернути не змогла. Жити її квартирі вони також не змогли і змушені були зупинитися всією сім'єю у її друзів ОСОБА_25. Її квартира прийшла в страхітливий стан: прокурена, шпалери порвані, немає елементарних предметів побуту, знятий умивальник, дірки на вулицю в стіні від кондиціонерів. 10.08.2015 року вони повернулись до Німеччини, залишивши стежити за квартирою ОСОБА_26, на підставі довіреності, оформленої на його імя. Ні в які фірми з приводу оцінки квартири вона не зверталась, ніяких документів у фірми не надавала і підписів не ставила, оцінки житла не проводила. І взагалі, свою квартиру нікому продавати або дарувати наміру не має. Звіт про оцінку майна, який ОСОБА_1 доклав як додаток до позовної заяви, отриманий ним незаконно. Зазначені в позовній заяві обставини, при яких була зареєстрована угода купівлі - продажу квартири, брехливі і безпідставні, а тому в позові до його довірительки просить відмовити в повному обсязі.

Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Згідно із ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, прямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь - яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.10.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_7, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 (а.с.6). Відповідно до п.2 вищевказаного договору, відчужувана квартира належала позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусрм Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 22.10.2001 року (а.с.6).

Згідно п.4 ст.334 ЦК України, право власності на квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації, згідно ст.182 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні, датою прийняття рішення про державну реєстрацію спірної квартири АДРЕСА_7 є 17.10.2011 року, тобто через 2 тижні після укладення договору купівлі продажу. Згідно пункту 5 вищевказаного договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_7, цей продаж вчинено за 41 000 грн., які продавець особисто одержав при підписанні договору. Своїми підписами під цим договором сторони підтвердили факт сплати цього платежу за продану квартиру (а.с.6).

Таким чином, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він не отримував від відповідачки ОСОБА_4 грошей при укладанні договору купівлі продажу спірної квартири спростовуються матеріалами справи.

Крім того, в п.8 договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_8 зазначено, що продавець (позивач ОСОБА_1І.) повністю звільнив продану квартиру для безперешкодного користування нею покупцем (ОСОБА_4С.), що також спростовує доводи позивача про те, що він не передавав відповідачці у власність квартиру і наміру створити правові наслідки, обумовлені договором купівлі продажу у сторін не було.

Свідки, допитані в судовому засіданні, надавали суду пояснення здебільшого стосовно сумісного чи окремого проживання сторін під час проживання відповідачки ОСОБА_4 в м.Нікополі та її роботи на ТРК «Кварц».

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_27 суду поянила, що відповідачку знає з 2003 року. Познайомились з ОСОБА_4, як із журналісткою телестудії „Кварц, з якою разом робили програму „Скарбниця здоровя. Так і стали товаришувати. Потім ОСОБА_4 поїхала в Німеччину, там вийшла заміж і приїхала в Нікополь вже зі своїм чоловіком та малою дитиною. Спочатку вони приїхали до мами в Запоріжжя, а звідти подзвонили їй і сказали, що їдуть до них в гості. Вони їх зустріли і трохи пізніше ОСОБА_4 пішла перевірити свою квартиру. Через деякий час ОСОБА_4 передзвонила, стала плакати в трубку і говорити, що квартира пуста. Пізніше, з її дозволу, ОСОБА_4 перевезла до них холодильник і бігову доріжку. Під час їх дружби, ОСОБА_4 проживала в квартирі сама, вона була незаміжня. Вона вже сама говорила ОСОБА_4, що пора виходити заміж та народжувати дитину. Вона, навіть, радила їй ОСОБА_24. ОСОБА_10 відмахувалась від нього і не сприймала ОСОБА_24, як потенційного чоловіка. З ним ОСОБА_10 точно жити не хотіла. Вона з ним просто дружила. Коли ОСОБА_10 їхала в Німеччину, то свою квартиру і речі залишила під нагляд ОСОБА_24. Вона ще говорила ОСОБА_10, що не треба залишати в квартирі такі дорогі речі. Знає, що спочатку ОСОБА_10 у ОСОБА_24 квартиру знімала, зробивши в ній ремонт, обладнавши всіма необхідними речами та побутовою технікою. Вони обговорювали з ОСОБА_10 ціни на куплені нею речі та побутову техніку, тому вона точно знає, що речі в спірну квартиру були куплені саме ОСОБА_10 і її батьками. Потім вона дізналась, що ОСОБА_10 квартиру викупила у ОСОБА_24. Коли ОСОБА_10 поїхала до Німеччини, квартиру вона продавати не хотіла, бо не знала, як складеться її доля. Вона в квартирі у ОСОБА_10 була раз 7-10, точно вже не памятає. При ній ОСОБА_24 приходив в квартиру до ОСОБА_10 лише один раз. ОСОБА_12 жила одна. Чоловічих речей в її квартирі вона ніколи не бачила. ОСОБА_14 змінила в квартирі замки, надала довіреність її чоловіку і залишила гроші на оплату комунальних послуг, щоб не було боргів.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що ОСОБА_28 знає з 2006 2008 року через свою дружину ОСОБА_25 ОСОБА_9 дружина приймала участь в передачах на телеканалі „Кварц про здоровя. ОСОБА_7 часто підвозив свою дружину в студію „Кварц і до ОСОБА_7 додому. В квартирі ОСОБА_7 він бував також. Ніяких речей, які б видавали присутність чи проживання чоловіка, в Яниній квартирі він ніколи не бачив: ні бритви, ні брюк тощо. Під час спілкування з ОСОБА_7, він зрозумів, що вона проживає одна, жодного натяку на чоловіка в її житті не було. ОСОБА_12 не перебувала ані в офіційному, ані в цивільному шлюбі. Васю знає лише, як оператора, з яким ОСОБА_7 дружила. З ОСОБА_7 він ніколи не жив, принаймні, він цього не чув. Влітку 2015 року ОСОБА_7 подзвонила їм з дружиною, сказала, що вона з сімєю в Україні і поросила в них дозволу зупинитись в їх квартирі. Вони, звичайно, дозволили. По приїзді, ОСОБА_7 залишила з ними чоловіка та дитину і пішла подивитись на свою квартиру. Прийшла звідти знервована, сказала, що пропали її речі, в її квартирі живуть чужі люди. Після цього вона дзвонила ОСОБА_24, їздила до нього на Новопавлівку, забирала там свої речі, тренажер. Це все вона привезла до них і деякий час ОСОБА_7 речі в них зберігались. ОСОБА_7 він дізнався, що вона довіряла ОСОБА_24 і залишила на нього свою квартиру, щоб ОСОБА_24 її доглядав і жив там сам, якщо йому буде треба. А він таке наробив. Після цього яна змінила замки на дверях, перекрила та опломбувала газ, воду, світло, заплатила борги по комунальним платежам, виписала на нього доручення по управлінню її майном і попросила його наглядати за її квартирою. ОСОБА_7 до ОСОБА_7 в душу не ліз. ОСОБА_20 це його дружина близька подруга ОСОБА_7, а не він. Уточнює, що коли він бував в Яниній квартирі, як ОСОБА_7 ще не виїхала до Німеччини, її квартира була доглянута, чиста, охайна. Про ОСОБА_7 маму особливо нічого сказати не може, знає лише, що вона дуже хвора.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 спілкується, як з другом своєї знайомої ОСОБА_22. ОСОБА_12 знає, як жінку, з якою проживав ОСОБА_24. ОСОБА_30 не знає. Про те, що ОСОБА_30 проживала з ОСОБА_24, знає зі слів своїх знайомих. В 2013 році вони з ОСОБА_22 прийшли в гості до Васі.Він якраз спілкувався по скапу з ОСОБА_30, яка йому говорила: „Не переживай, я все поверну, як раніше. Більше вона нічого не чула. Її знайома ОСОБА_22 зустрічалась з ОСОБА_24 протягом зими 2013 року.

Свідок ОСОБА_31суду пояснила, що вона працює на телестудії „Кварц оператором. Знає і ОСОБА_24, і ОСОБА_30. Вони всі разом працювали на „Кварці. Коли вона в 2002 році влаштувалась на „Кварц, ОСОБА_24 там вже 3 роки працював. ОСОБА_12 до них прийшла років через 3-4 і пропрацювала років зо 2. З ОСОБА_30 в неї відносини робочі, з ОСОБА_24 дружні. Десь в 2012 році ОСОБА_24 привів її в свою квартиру показати, як він живе. Там вівся ремонт. Вася на той час вже працював на ПАТ НЗФ. ОСОБА_24 сказав, що він живе зараз разом з ОСОБА_30. ОСОБА_12 на це стала посміхатись і опустила очі. Співробітники „Кварца говорили, що часто бачать їх разом. На телестудії „Кварц всі знали, що ОСОБА_24 купив собі квартиру і квартирантам він її не здавав. ОСОБА_10 всім казала, що вона знімає квартиру у ОСОБА_24. Вася погоджувався з цим твердженням. Уточнює, що спочатку чула, що ОСОБА_10 знімає у ОСОБА_24 квартиру, а потім їй ОСОБА_24 сказав, що живе з ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що ОСОБА_1 її брат. ОСОБА_12 проживала з її братом років 7-8. В грудні січні 2008 року ОСОБА_24 з ОСОБА_10 проживали в них в будинку. В цьому будинку проживає вона з сімєю та її батько. Тоді вони сказали, що ОСОБА_1 квартиру вони комусь здали. Влітку 2011 року ОСОБА_10 з ОСОБА_1 їздили на море. Перед цим вона була в квартирі ОСОБА_24, де він проживав з ОСОБА_10 (вони залишили їй ключі від квартири, поливати квіти). В квартирі були речі і ОСОБА_24, і ОСОБА_10. ОСОБА_12 показувала їй список медикаментів, які виписувались лікарями ОСОБА_24, якого ОСОБА_10 таскала по лікарях. Одного разу ОСОБА_10 з ОСОБА_24 прийшли до них в гості і ОСОБА_10 стала говорити, щоб батько відписав їй літню кухню. Вона, звичайно, була проти, бо доглядає за батьком і має договір довічного утримання батька. Уходячи, ОСОБА_12 сказала, що вони тоді поступлять по іншому. Про те, що ОСОБА_24 не володіє власною квартирою, вони дізнались після одруження ОСОБА_24.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 знає з 2008 2009 року. Вона звернулась до неї, щоб вона робила їй уколи та масаж. Під час спілкування з ОСОБА_4, з її слів дізналась, що спочатку вона знім ала у ОСОБА_24 квартиру, а потім жила з нім разом. Вона неодноразово приходила до ОСОБА_4 з ОСОБА_24 і бачила, що вони, дійсно, проживають разом. В них було одне на двох спальне місце, спіль ний побут. При ній ОСОБА_24 повертався з роботи в свою квартиру, де вони з ОСОБА_4 проживали разом, перевдягався, відпочивав. Вася з ОСОБА_4 разом пізно ввечері неодноразово проводили її додому. Коли колишня дружина ОСОБА_24 подала до суд позов про стягнення аліментів, при ній ОСОБА_4 вмовляла ОСОБА_24 переоформити квартиру на неї та кинути роботу на НЗФ. Після переоформлення квартири на ОСОБА_4, ОСОБА_24 продовжував проживати разом з ОСОБА_4 в своїй квартирі. А потім ОСОБА_4 познайомилась на інтернет сайті з якимось молодшим за себе хлопцем німцем і поїхала в Німеччину подивитись світ. З цим же німцем, виїхавши до Голландії, вони одружились, бо в Німеччині їм би дозвіл на шлюб не дали, хлопець був студентом. Коли ОСОБА_4 зі своїм чоловіком німцем приїхали на Україну, вони проживали в квартирі у ОСОБА_24 втрьох. Стверджує напевно, що ОСОБА_4 з ОСОБА_24 проживали разом, бо при розмовах ОСОБА_4 завжди говорила, ми з ОСОБА_24 поїхали туди, ми з ОСОБА_24 зробили те чи інше. Тобто, завжди вони з ОСОБА_24.

Однак, жодному зі свідків достеменно не було відомо про фіктивність або законність укладеного сторонами правочину договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 04.10.2011 року.

Згідно із ст.203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В судовому засіданні було встановлено, що при вчиненні правочину (договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 від 04.10.2011 року) сторони правочину (позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4С.) мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників (сторін по справі) було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Сторони розуміли зміст правочину і позивач бажав настання наслідків вчиненого правочину. Правочин вчинявся у формі, встановленій законом і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тому суд не вбачає підстав для визнання спірного договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 від 04.10.2011 року недійсним.

Крім того, відповідно до ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач про своє порушене право дізнався ще в жовтні 2011 року, коли відповідачка ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на квартиру АДРЕСА_9 в державному реєстрі. Тому твердження позивача про те, що він дізнався про своє порушене право лише після того, як відповідачка влітку 2015 року змінила замки на вхідних дверях, судом до уваги не береться. Тим більше, що позивач достеменно знав, що відповідачка виїжджала на постійне місце проживання до Німеччини і сам проводив її на літак до Німеччини.

Тому підстав для поновлення строку позовної давності для звернення до суду судом також не вбачається.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог і вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.3-10, 15, 30, 46, 57-60, 208-209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Зняти арешт на квартиру № 15, яка знаходиться за адресою: Дніпропет ровська область, м.Нікополь, вул..Електрометалургів, будинок № 17/1, що належить ОСОБА_4 (69000, м.Запоріжжя, вул..Товариська, 64а, кВ.м13, РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_33