н/п 2/490/2378/2017 Справа № 490/5827/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШ Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2017 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Тишкевич А.І.,

за участю позивача, її представника ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, відповідача , представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Садівничого товариства «Радіус, ОСОБА_5, виконавчого комітету Миколаївської міської ради , Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, приведення земельної ділянки у попередній стан, визнання договору земельного сервітуту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 р. позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 10084448) від 20 січня 2014 року щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 з незаконно встановленими межами за ОСОБА_5; зобов'язати ОСОБА_5 привести конфігурацію земельної ділянки з вказаним кадастровим номером у відповідність до плану зовнішніх меж земельної ділянки , визначеному у Державному акті на право приватної власності на землю , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Веснянської сільської ради народних депутатів від 12 травня 1998 року № 13; визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту щодо права проходу та стоянки транспортного засобу відносно земельної ділянки , загальною площею 88,5 кв.м., від 23.09.2014 року, укладений між садівничим товариством "Радіус" ( далі - СТ ) та ОСОБА_5

Ухвалою суду від 25.07.2016 року за клопотанням представника позивачки в якості співвідповідача було залучено виконавчий комітет ММР як особу, до повноважень якої входить скасування та державна реєстрація права власності.

Позивач та її представник, третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на порушення вимог Статуту Товариства в частині прийняття рішення про надання дозволу на передання у власність земельної ділянки загального користування поза рішенням загальних зборів членів Товариства. Зазначили про факт підроблення підпису посадової особи на технічній документації , яка стала підставою для проведення державної реєстрації. Оскільки ОСОБА_5 ввів в оману голову СТ "Радіус" щодо істотних умов договору про встановлення земельного сервітутут, а саме щодо розміру, місцезнаходження, площі та конфігурації земельної ділянки, то оспорюваний договір є недійсним в силу ст.ст. 203,230 ЦК України.

Зазначили , що оскаржені рішення та договір порушують їх права як членів СТ на вільне користування землями загального користування, а саме в даному випадку - для проїзду з головної дороги до власних ділянок автомобілем та спуску до річки. Відповідач ОСОБА_5, який неправомірно, на їх думку, став власником цієї ділянки, перешкоджає їм у вільному проході та проїзді по ділянці, встановив там ворота та були випадки, коли він не впускав їх автомобіль, або не відкривав ворота для виїзду . Інших підїздів до їх ділянок немає.

Представник відповідача голова СТ "Радіус" в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду. Пояснив, що яким чином відбувалася приватизація земель товариства в 1998 році йому не відомо. Дійсно , йому відомо про випадки перешкоджання відповідачем позивачці ОСОБА_4 і ОСОБА_2 у проході через цю ділянку та паркуванню їх автомобілів . На теперішній час в його присутності ОСОБА_5 вже передав позивачці ключі від воріт на ділянку. Про скарги інших членів товариства щодо перешкоджання відповідачем у проході через спірну ділянку йому не відомо.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є належним позивачем у справі, її права не порушені. А щодо вимог про скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору земельного сервітуту, то ці дії були ним вчинені з дотриманням вимог чинного законодавства, жодних дій щодо обману голови СТ чи компетентних осіб при розробленні технічної документації ним не вчинялося, отже ці вимоги є безпідставними.

Представники відповідачів виконавчого комітету Миколаївської міської ради , Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області просили суд слухати справу у їх відлсутність, надали письмові заперечення проти задоволення позову, оскільки не є належними відповідачами по справі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав.

Що стосується твердження представника відповідача ОСОБА_5. щодо неналежного позивача, то суд враховує наступне. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відмова від такого права є недійсною. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч. 2 ст. 16 ЦК України) і обраний позивачем.

З 1969 року позивачка є членом Садівничого Товариства "Радіус" , якій була передана земельна ділянка НОМЕР_2.

Згідно топоплану СТ "Радіус" , виконаного ДП "УкрГеоінформ" в 2011 році, на території товариства над прибрежною зоною річки Південний Буг прокладена бетонна дорога , від якої між земельними ділянками , які виділені членам СТ у користування ( НОМЕР_3 та ділянки ОСОБА_6,) була земельна ділянка ( проїзд, площадка, прохід) загального користування , шириною приблизно 4 м, длиною приблизно 22 м, яка закінчувалася межами земельної ділянки, належної ОСОБА_5, далі між його ділянкою та ділянкою НОМЕР_4 звужується виключно до пішохідної стежки і проходить вздовж ділянки ОСОБА_5, далі смужка земель СТ "Радіус" і далі проходить між ділянками, що перебувають у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та закінчується грунтовою дорогою ( проходом та проїздом).

Відповідно до Статуту СТ , п.2.1, садівниче товариство є субєктом колективної власності на землю.Земельні ділянки складаються з земель загального користування, що знаходяться у колективній власності товариства, і земель, що знаходятьмся в приватній власності чи в користуванні членів товариства. Розпорядження землями, що знаходяться у колективній власності, здійснюється за погодженням з кожним членом товариства. Земельні ділянки колективного, загального користування (вулиці, проїзди, шляхи, майданчики для автотранспорту) розподілу між співвласниками не підлягають.

При цьому, п. 4.2-4.4. передбачено, що вищим органом управління товариства є загальні збори, які для керівництва поточними справами у період між зборами обирають правління товариства. В при цьому до виключної компетенції загальних зборів не входить погодження меж земельних ділянок та надання згоди на їх передання у приватну власність громадянам, яким вони були надані в користування.

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки на території СТ "Радіус" для ведення садівництва на підставі рішення виконавчого комітету Веснянської сільської ради народних депутатів від 12 травня 1998 року № 13, що підтвержується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.08.1998 року за реєстраційним № НОМЕР_6, площа земельної ділянки 0,0741 га. Згідно вказаного рішення Веснянської сільської ради , розглянувши технічну документацію , розроблену Миколаївським філіалом інституту землеустрою та складанню державних актів на право приватної власності на землю для ведення садівництва , враховуючи уточнення в розмірах ділянок, виконком сільської ради вирішив внести зміни в рішення № 53 ві09.12.1997 року та згідно даних технічної документації , в тому числі і ОСОБА_5 виділити з земель СВТ "Радіус" земельну ділянку, площею 0,0741 га.

В акті міститься план зовнішніх меж земельної ділянки, який візуально виглядає як майже правильний прямокутник, який межує з земельними ділянками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та землями СВТ "Радіус".

За заявою ОСОБА_5 від 02.11.2013 року на встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості земельної ділянки в СТ "Радіус", загальною площею 0,0741 га, технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі - розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості права власності ОСОБА_5 Миколаївською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру"- на підставі документа , що посвідчує право власності на земельну ділянку- Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.08.1998 року за реєстраційним № НОМЕР_6, площа земельної ділянки 0,0741 га.

В пояснювальній записці зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі розроблена у звязку з тим, що власнику видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру на міцевість та закріплення її межовими знаками - для державної реєстрації земельної ділянки.

За результатами топографо-геодезичних робіт встановлено , що земельнна ділянка представлена багатокутником із загальною площею 0,0741 га, відповідає площі зазначеній в Державному акті.Зовнішні межі земельної ділянки в натурі встановлені відповідно до фактичного користування , яке не відповідає зовнішнім межам плану ділянки, визначеному у державному акті. Встановлення меж земельної ділянки відповідно до державного акту порушить право користування суміжних землекористувачів.

Межі земельної ділянки чітко виражені в натурі, погоджено з суміжними землевласниками і землекористувачами. Претензій та заперечень не надходило. Поворотні точки окружної межі ділянки збігаються з існуючими парканами і огородами, і тому межовими знаками не закріплювалися.

Додано план кадастрової зйомки садової ділянки ОСОБА_5, , з якого вбачається, що ділянка має спільні межі з садовими ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , далі має форму неправильного багатокутника, в тому числі вузька смужка землі до господаоського шляху між діляками ОСОБА_6, та підприємства "Сімейний фонд", з двох інших боків межує з землями загального користування СТ.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності :4320051 від 17.01.2014 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.08.1998 р. за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер: 10084448 від 20.01.2014 року - зареєстровано право приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 для індивідуального садівництва за адресою Садівниче товариство "Радіус" , площею 0,0741 га.

Відповідно до Протоколу № 12 засідання правління СТ "Радіус" від 24.04.2014 року , за участю без права голосу ОСОБА_4, ОСОБА_2, та ОСОБА_5, - з розгляду питання неправомірної приватизації членом товариства ОСОБА_5 ділянки- проходу до його гаражу та ділянкам інших членів товариства, вбачається наступне. Так, згідно пояснень ОСОБА_5, він дійсно загородив цю ділянку воротами з метою запобігти тому, що нею користуються чужі люди, смітять там. Віддав ключі від воріт голові правління і надав можливість іншим членам ,хто користується цим проходом, зробити дублікати ключів. Члени правління висловилися, що він не має право перешкоджати іншим членам товариства користуватися даним проходом та проїздом, але оскільки не мають права скасовувати приватизацію погодилися на пропозицію ОСОБА_5 і одноголосно проголосували за зобов'язання ОСОБА_5 укласти безстроковий договір з товариством на земельну ділянку(сервітут) згідно діючого законодавства , виготовити до нього технічну документацію та зареєструвати в органах виконавчої влади.

23 вересня 2014 року між власником земельної ділянки ОСОБА_5, та СТ "Радіус" в особі голови товариства ОСОБА_10 укладено Договір про встановлення земельного сервітуту щодо права проходу та стоянки транспортного засобу відносно земельної ділянки , площею 88, 5 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення "для індивідуального садівництва" , яка розташована в м.Миколаєві, СТ "Радіус" .Встановлюється земельний сервітут в інтересах сервітуарія - членів СТ "Радіус", які користуються земельною ділянкою, яка є виходом до річки, на право проходу через ділянку та стоянки транспортних засобів на земельній ділянці відповідно до ст. 99 ЗК України, згідно плану меж земельного сервітутут.Для реалізації права проходу сервітуарія та його членів через земельну ділянку щодо якої встановлено сервітут, в безперешкодному режимі власник земельної ділянки разом з підписанням даного договору надає сервітуарію комплект ключів від дверей огорожі. Земельна ділянка належить ОСОБА_5, на праві власності згідно Державного акту на право власності серія НОМЕР_5 від 10.07.1998 року . Сервітут є безстроковим.

В подальшому за заявою ОСОБА_5 була складена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ОСОБА_5 Так, вузька земельна ділянка, шириною 3,85 м., загальною площею 88, 5кв.м., яка вочевидь розташована на місці колишньої земельної ділянки загального призначення ( прохід, проїзд від господарського шляху - згідно плану станом на 2011 рік) між ділянками ОСОБА_6 та підприємства "Сімейний фонд", в зоні дії сервітута- право проходу та тимчасової автостоянки. При розробленні також використовуавалися дані кадастрової зйомки з визначенням геодезичних кутів та координат.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за номером запису :7535349 від 30.10.2014 року на підставі Договору про встановлення земельного сервітуту щодо права проходу та стоянки транспортного засобу б/н, виданого 30.04.2014 року ОСОБА_5 та СТ "Радіус" за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер: 16890789 від 31.10.2014 року - зареєстровано право користування (сервітут). Характеристика: встановлюється постійний безстроковий земельний сервітуту в інтересах Сервітуарія та всіх його членів на право проходу через земельну ділянку та стоянки транспортного засобу на земельній ділянці, площею 88,5 кв.м. згідно плану меж земельного сервітуту. Правокористувачем , сервітуарієм є Садівниче товариство "Радіус" , власником - ОСОБА_5

При цьому суд не може прийняти до уваги твердження позивачів щодо недійсності технічної документації, яка розроблялася щодо виділення в натурі на місцевості належної на праві приватної власності земельної ділянки ОСОБА_5 у 2014 році, оскільки там міститься , начебто підроблений підпис ОСОБА_11 - заступника начальника Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" , яким затверджена ця технічна документація - оскільки в межах заявлених позовних вимог таке не має вирішального значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів реєстраційної справи, наданої на виконання ухвали суду про забезпечення доказів , вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.01.2014 року, до якої додано квитанцію про сплатудержавного мита, копії паспорту та ІНН заявника; Державного акту на право приватної власності на землю, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , кадастровий план земельної ділянки НОМЕР_1 з детальним описом меж, зроблені необхідні запити до Державних реєстрів щодо наявності інших прав та обтяжень - і прийнято рішення про державну реєстрацію права власності від 20.01.2014 року № 10084448 .

Такий же пакет документів міститься і в реєстраційній справі щодо реєстрації права земельного сервітуту.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Гарантоване у ст. 14 Конституції України право власності на землю може набуватися і реалізуватися громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. Водночас у ч. 2 п. 2 цієї статті ЦКУ замість конституційного поняття "реалізується" використовується термін "здійснюється". З огляду на зміст норми ст. 14 Основного Закону держави, у контексті коментованої статті ці поняття необхідно розглядати як синоніми.

Виходячи з юридичної природи здійснення права власності на землю, набуття і реалізація права власності на землю являє собою законодавчо забезпечену міру можливої і необхідної поведінки відповідних суб'єктів, що передбачає вчинення певних дій чи утримання від них, спрямованих на виникнення права власності на землю, а також на забезпечення володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 107 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

За правилами статті 6 ЗК України (у редакції від 18 грудня 1990 року) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Так, статтею 17 ЗК України (в редакції 1990 року, що діяла на момент передачі у власність відповідачеві земельної ділянки ) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадилася Веснянськоїю сільською радою народних депутатів, на території якої на той час була розташована земельна ділянка.

Рішення сільської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки на території СТ "Радіус", площею 0,0741 га, на підставі якого видано вищевказаний Державний акт - сторони не оспорюють .

У статті 126 ЗК України, закріплено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1.7, 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року № 28 з послідуючими змінами (в редакції, чинній на час видачі в 1998 році Державного акта на право власності на земельну ділянку), на земельні ділянки, якими користуються громадяни, підприємства, установи, організації та садівницькі товариства, державні акти виготовляються після визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки.

Технічна документація при складанні державних актів включає: при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються: виписку з рішення місцевої Ради народних депутатів про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування; абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами.

За пунктами 2.2., 2.3 цієї інструкції, межі наданих (переданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості. Перенесення меж у натуру здійснюється шляхом прокладання теодолітних ходів, з прив'язкою їх до існуючих межових знаків або державної геодезичної мережі.

Складається план земельної ділянки з визначенням на ньому її меж і розмірів, описом меж суміжних власників землі і землекористувачів. На плані показуються: межі всіх черезсмужних ділянок, що передаються (надаються) у власність або користування в межах відповідної Ради народних депутатів; лінійні проміри по межі земельної ділянки; всі поворотні точки меж земельної ділянки; всі точки, закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками; всі лінії, які є суходольними межами.

Як вбачається з пояснювальної записки до технічної документації 2014 року та відсутністю відповіді на запити суду щодо надання цієї документаці - при виготовленні Державного акту на право власності серія НОМЕР_5 від 10.07.1998 року - доказів того, що належна технічна документація розроблялася та межі наданої земельної ділянки переносилися у натуру (на місцевість) і закріплювалися межовими знаками, - суду не надано.

В зв'язку з відсутністю такої документації, у 2014 році ОСОБА_5 звернувся Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" і на підставі цієї заяви останнє виготовило технічну документацію з державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку на підставі вищевказаного Державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки .

У цій технічній документації міститься план розташування земельної ділянки , який за площею, але не за зовнішніми межами , відповідає зазначеному в Державному акті плані .

Технічна документація містить дані про те, що проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, згідно складеного відповідного акту про передачу їх власнику. Цей Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 02.11.2013 року підписаний землевласником ОСОБА_5, виконавцем робіт ОСОБА_13 та усіма власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок - ОСОБА_6, ОСОБА_9, директором ПП "Сімейний фонд" та головою правління СТ "Радіус".

У технічній документації міститься Викопіювання земельної ділянки ОСОБА_5 відповідно джо розташування на території СТ "Радіус" - з песчаткою та затверлджено підписом голови правління СТ ОСОБА_10 - яке співпадає з кадастровим планом та абрисом згідно системи координат на місцевості, та з зазначенням суміжних земелекористувачів - де не є суміжним земелекористувачем ОСОБА_4, та не зазначено, що частина цієї ділянки була проходом загального користування.

За такого, суд погоджується з запереченнями відповідачів стосовно того, що складання технічної документації на той час не потребувало погодження з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які не є суміжними землекористувачами з спірною земельною ділянкою ОСОБА_5 ( про що вони не заперечували в судовому засіданні.), а погодження з власником земель загального користування - СТ "Радіус" відбулося належним чином - адже представник товариства не спростував справжність таких погоджень.

Припис статті 25 Закону України «Про землеустрій» (надалі - Закон) визначає перелік документації із землеустрою, де її видом у тому числі є:

і) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Статтею 55 зазначеного Закону передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частина 2 статті 56 Закону передбачає, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об'єднанні земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затверджене замовником документації;

в) копії документів, що посвідчують право на земельні ділянки;

г) плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

ґ) матеріали польових геодезичних робіт;

д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

е) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути;

є) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні);

ж) згоду власника земельної ділянки (а щодо земель державної власності - органу, згідно з його повноваженнями здійснювати розпорядження земельною ділянкою) на поділ чи об'єднання земельних ділянок землекористувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Крім того Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року N 43 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 передбачено, що (пункт 1.15.) «Розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів».

Суду не надано жодного доказу про те, що землевпорядними службами була допущена технічна помилка (за наявності погодженого всіма суміжними земелекористувачами Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та затвердженого посадовою особою Товариства викопіювання земельної ділянки відповідно до розташування на території СТ "Радіус") при визначенні місця розташування земельної ділянки та при встановленні кадастрових номерів земельної ділянки.

Крім того в ході розгляду справи позивачем та представником позивача не надано жодного доказу необхідності використання земельної ділянки площею 88,5 га. для загального користування членами Товариства для іншої мети, ніж проход та стоянка транспортного засобу - адже такі їх права захищені та закріплені відповідним Договором земельного сервітуту.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

Варто враховувати, що обман стосовно мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення. Зокрема, обман щодо фінансового становища контрагента як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За такого, позивачкою, яка до того ж не є стороною оспорюваного Договору земельного сервітуту, не надано суду жодних доказів, що цей Договір було вчинено під впливом обману з боку ОСОБА_5 Більш того, друга сторона договору - СТ "Радіус" ( орган управління товариством) не заперечує повну обізнаність про усі факти та істотні обставини, які стали підставою для укладення цього Договору.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_5 привести конфігурацію земельної ділянки у відповідність до плану зовнішніх меж земельної ділянки , визначеному у державному Акті серії НОМЕР_5 - то вони не підлягає задоволенню, оскільки ст.. 16 ЦК України , Земельним кодексом України не передбачено можливості застосування такого способу захисту прав і законних інтересів. Адже просто власник земельної ділянки-фізична особа не є відповідальною і компетентною особою щодо встановлення меж в натурі, проведення кадастрової зйомки, ведення державного кадастру, визначення геодезичних координат, складання технічної документації - що потрібно для вірного вирішення цих вимог.

Зі змісту ст. ст. 4, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); тощо.

За ст. 15 цього Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

За ст. 19 , 24 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно до п.п. 8,15 Постанови КМУ від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( в редакції , що була чинна на час проведення реєстрації) , під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є в тому числі , державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею.

За пунктом 43 цього Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Усі вищезазначені вимоги ЗаконуУкраїни та підзаконних нормативних актів - в цій частиині відповідачами були дотримані.

За такого, з матеріалів, що є у справі, вбачається, що при проведенні державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку , останній зареєстрував право власності на належну йому земельну ділянку , дотримався процедури реєстрації і мав усі необхідні для того документи, що давало державному реєстратору право на ухвалення оскарженого рішення, що той вірно і вчинив.

Позивач та третя особа так і не назвали, які ж, доведені належними та допустимими доказами обставини, могли тягнути за собою тоді і тягнуть зараз скасування оспорюваного рішення про державну реєстрацію ( індексний номер : 10084448) від 20.01.2014 року . Більше того, сторона позивача так і не навела - чим і у який спосіб порушено права ОСОБА_4 саме проведенням державної реєстрації права власності на земельну ділянку ( адже ні присвоєння кадастрового номеру, ні затвердження меж в натурі з визначеною конфігурацією земельної ділянки - вони не оспорюють і таких вимог суду не заявляють).

За такого, позов про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку - не підлягає задоволенню, оскільки позивачем та третьою особою - не надано суду жодного доказу незаконності даних рішень та порушення їх прав і законних інтересів при прийнятті даних рішень.

До того ж суд враховує, що то вони не підлягають задоволенню також і тому, що такі вимоги заявлені до неналежних відповідачів.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, до повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України відноситься розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав та приймають обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;складення протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених КУпАП ; організація роботи з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів, уповноважених осіб суб'єктів державної реєстрації прав; прийняття рішень про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів, уповноважених осіб суб'єктів державної реєстрації прав до Державного реєстру прав у випадках, передбачених цим Законом; інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно по 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 26 жовтня 2011 р. N 1141 вбачається, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом ч.2 ст. 26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерхоме майно та їх обтяжень скасування записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється державним реєстратором на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Проте, державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ( який є належним виконавцем на час ухвалення рішення даних дій) не приймав приймав участь у справі як відповідач, оскільки взагалі не був заявлений позивачкою як сторона по справі, не дивлячись на неодноразові роз'яснення відповідачів, - ГТУЮ у Миколаївській області та виконком ММР.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення усіх заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.