Справа № 199/51/17-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Гуменюк О.Т.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за обєднаними в одне провадження позовними вимогами ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 29.10.2015 між позивачем та відповідачем по справі було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500986144, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 372,55 грн. строком з 29.10.2015 по 30.10.2017.

Позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав, надавши їй кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, в свою чергу свої обовязки щодо вчасного повернення кредиту належним чином не виконує, кредит не сплачує, в звязку з чим станом на 22.11.2016 заборгованість за договором склала 18 419,77 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання свого обовязку щодо погашення кредиту, в звязку з чим позивач і просить суд стягнути дану суму заборгованості з нього в судовому порядку.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не погодилася із позовом та звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила суд визнати умови, зазначені у п.п. 2.8.1 та 2.8.2 споживчого кредитного договору №500514170 укладеного 05 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» щодо обовязку позичальника сплачувати щомісячну комісію в розмірі 567,03 грн., недійсною з моменту укладення договору; визнати умову, зазначену у п.6 споживчого кредитного договору №500514170 укладеного 05 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» щодо застереження, яке є третейською угодою недійсною, з моменту укладення договору.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні змісту первісних позовних вимог, на задоволенні зустрічного позову заперечував підтримавши надані суду письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти первісного позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити на задоволенні зустрічного позову наполягали, надавши пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Судом встановлено, що 29.10.2015 між позивачем та відповідачем по справі було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500986144, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 372,55 грн. строком з 29.10.2015 по 30.10.2017.

Кредитні кошти відповідачем були використані, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за договором щодо повернення їх банку щомісячними платежами зі сплатою процентів за користування ними, належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 22.11.2016 заборгованість за договором склала 118 419,77 грн., яка складається з наступного: 15416 гривень 33 копійок заборгованість за кредитом; 765 гривень 56 копійок заборгованість за відсотками; 1237 гривень 88 копійок - комісія; 1000 гривень 00 копійок штраф

Отже, враховуючи надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість, яка складається з наступного: 15416 гривень 33 копійок заборгованість за кредитом; 765 гривень 56 копійок заборгованість за відсотками; 1237 гривень 88 копійок - комісія; 1000 гривень 00 копійок штраф, а всього 18419 грн. 77 коп.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до та ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, то суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, що 29.10.2015 між позивачем та відповідачем по справі було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500986144, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 372,55 грн. строком з 29.10.2015 по 30.10.2017.

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнані за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладання договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент чинення правочину стороною вимог. Які встановлені ч.ч. 1-3,5-6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленої законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно якому сторони є явними в укладенні договору, виборі контрагента та визначеності умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в зговорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в залежній формі згоди з усіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Окрім того, відповідно до п. 5 Розділу 1 кредитного договору підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що: 1) Він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої вимагається нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які його розясненні, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення. 2) він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого Розділу та додатків до нього в дату його укладання; 3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які оприлюдненні на інтернет-сторінці Банку за електронною адресою та які йому розясненні, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Тобто на час укладення кредитного договору Позивач за зустрічним позовом була обізнана основними умовами кредитного договору та вся необхідна інформація їй була надана.

Згідно ст. 203 ЦК - волевиявлення учасника правочину має бути: Вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість тощо). Таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб'єктів правочину.

Жодних зауважень чи застережень від Позивача на момент укладання та підписання договору не було. Підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обовязки, зазначені у договорі.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» споживач мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Позивач за зустрічним позовом не використала свого права на розірвання договору протягом 14 днів з моменту його укладення, жодної заяви на протязі даного строку до ПАТ «Альфа-Банк» не надходило.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтами регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини.

Сторони добровільно погодили дані пункти і Позивач на початку виконувала умови договору, чим фактично надала свою згоду на вищевказані умови та комісії.

Окрім того, дані послуги, що передбачаються в договорі і за які сплачується комісія не підпадають під визначення послуг за які Банк не може отримувати винагороду.

У спірному договорі визначено плату за управління кредитом не за формулою зі змінним величинами, а чітко фіксованою сумою, що підтверджується також графіком платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Згідно до п.4 Розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», затвердженого розпорядженням №1577 від 10.06.2014 року повернення заборгованості за Кредитом, враховуючи сплату процентів за його користування та сум комісійної винагороди, в тому числі комісійної винагороди за дії Банку, що вчиняються на користь Позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за цим Договором (надалі - комісія за управлення кредитом), а також сум будь-яких інших комісійних винагород, у випадку якщо сплата таких комісійних винагород передбачена умовами Розділу № 1 цього Договору, здійснюється Позичальником щомісячно відповідно до визначених Сторонами умов.

У випадку якщо Розділом № 1 цього Договору передбачена сплата комісії за управління кредитом Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов'язань за цим договором вчиняє дії на користь Позичальника по управлінню Кредитом, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по управлінню Кредитом, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобовязань Позичальника за цим Договором рема, але не виключно: послуг з розрахунку суми чергового платежу за цим Договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за цим Договором, що надаються з використанням телефонного звязку, в Контакт - центрі, через IVR - menu, шляхом направлення SMS повідомлень (SMS - info) на номер Позичальника, що вказаний останнім в Розділі № 1 цього договору, оброблення запитів, що направлені Банку Позичальником із використанням системи Інтернет сервісу «Mу Alfa-BANK » та надання відповідей на відповідні запити Позичальника, тощо; розшук (запит), уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно до запитів Позичальника; надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефон - них каналах звязку через Контакт - центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення SMS повідомлень надходження та зарахування коштів на транзитний рахунок для погашення кредитної заборгованості, (б) зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості, про стан кредитного рахунку; надання виписок з рахунків Позичальника та довідок щодо розрахунково - касового обслуговування по електронній пошті (а) Е - mail виписка по Рахунку СПЗ Позичальника (у разі наявності), (б) Е - mail довідка про стан рахунку за кредитом; надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування Позичальника та виписок Рахунку СПЗ Позичальника (у разі його наявності) за письмовим зверненням Позичальника. За надання вищевказаних послуг Позичальник сплачує Банку Комісію за управління кредитом, розмір та порядок оплати якої визначений Розділом № 1 цього Договору.

Що стосується вимог ОСОБА_2 щодо визнання умову, зазначену у п.6 споживчого кредитного договору №500514170 укладеного 05 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» щодо застереження, яке є третейською угодою недійсною, з моменту укладення договору.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з вільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду. Статтею 1 ЗУ «Про третейські суди передбачено, що до третейського суду за угодою сторін же бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ЗУ «Про третейські суди» третейський суд-це недержавний незалежний орган, утворюється в порядку встановленому цим Законом для вирішення спорів, що виникають із вільних та господарських правовідносин.

Згідно ст.ст. 1,3 Конституції Україна є демократичною, соціальною, правовою державою, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Відповідно Рішенню Конституційного Суду України від 10.01.2008 по справі № 1-3/2008, гарантуючи судовий захист з боку держави, ОСОБА_5 одночасно визнає право кожного будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, це конституційне право не може бути скасоване або обмежене

Крім того, в Рішенні визначено, що третейський розгляд спорів у сфері цивільних і господарських правовідносин-це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставці законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітруванні. третейськими судами функції захисту, передбаченої в абз.7 ст.2, ст. З ЗУ «Про третійські суди», є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною пятою статті 55 Конституції України. Способами реалізації права кожного захищати свої права і свободи від порушень і противоправних посягань у сфері цивільних правовідносин є звернення до третейського суду та судовий захист.

Підставою для звернення до третейського суду є третейська угода.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода су бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Згідно з п. 3ст. 203 ЦК - волевиявлення учасника правочину має бути: Вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість тощо). Таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб'єктів правочину.

Тобто, сторонами договору добровільно було включено до договору третейське застереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України, а саме слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_1) на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість, яка складається з наступного: 15416 гривень 33 копійок заборгованість за кредитом; 765 гривень 56 копійок заборгованість за відсотками; 1237 гривень 88 копійок - комісія; 1000 гривень 00 копійок штраф, а всього 18419 (вісімнадцять тисяч чотириста девятнадцять) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: