Справа № 127/5356/15-ц Провадження № 22-ц/772/924/2017Головуючий в суді першої інстанції Вохмінова О. С.
Категорія 5 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Рибчинський В.П., Шемета Т.М.,

при секретарі: Топольська В.О.

з участю: апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_9 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення часток, -

ВСТАНОВИЛА:

24.03.2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення ідеальної частки кожного співвласника у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1.

23.01.2017 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила визначити ідеальну частку кожного співвласника у будинковолодінні, яка становить: їй- 58/100 часток, в які входять: прибудова «А1», площа 16, 0 кв.м (кімната 3-6 - 16 кв.м); прибудова «А2»-21, 3 кв.м, ( коритдор 3-3 - 3,3 кв.м, кухня 3-4 - 6, 3 кв.м, кімната 3-5 - 11, 7 кв.м.); прибудова «а2» - 3, 4 кв.м. ( коридор 3-1 - 2, 1 кв.м, туалет 3-2 - 1, 3 кв.м.) , ганок з козирком; сарай «В»; сарай «в»; погріб «п/в»; сарай «в1»; козирок;1/ убиральні «Г»;1/3 частина огорожі №1; ? хвіртки №2; частина огорожі №5 площею 49, 35 кв.м; частина огорожі № 6 - 23, 8 кв.м; хвіртка№ 7 ; вигрібна яма№ 8.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - 17/100 частки, в які входять частина житлового будинку «А» (кімната 1-3 площею 11,1 кв.м.), прибудова «а1» (коридор 1-1 площею 3,8 кв.м., кухня 1-2 площею 7,1 кв.м.), ганок з козирком, 1/2 убиральні «Г», 1/3 частина огорожі № 1, ? хвіртки № 2, частина огорожі № 6 площею 7,2 кв.м.

ОСОБА_5 належить 25/100 часток будинковолодіння, в які входять: частина житлового будинку «А» (кімната 2-1 площею 14,3 кв.м.), тамбур «а» (тамбур І площею 1,68 кв.м.), сарай «Б», сарай «б1», погріб «п/б1», навіс «Ж», 1/3 частина огорожі № 1, хвіртка № 3, ворота № 4, частина огорожі № 5 площею 15,45 кв.м.

Позов обгрунтований тим, що при виготовлені повторного технічного паспорта на будинок, позивачка отримала довідку ТОВ « Приват - БТІ» у якій зазначено, що сарай «Б», погріб «п/в» та навіс «Ж» не є самочинними спорудами, а тому у зв»язку з необхідністю внесення цих будівель в правовстановлювальний документ необхідно виконати перерахунок часток співвласників будівель та споруд. На підставі даної довідки та ст. 357 ЦК України ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визначено частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 295 від 21.11.2016 року, відповідно до якого:

-частка співвласника ОСОБА_6 та ОСОБА_2 становить 17/100, до складу якої входить: частина житлового будинку «А» (кімната 1-3 площею 11,1 кв.м.), прибудова «а1» (коридор 1-1 площею 3,8 кв.м., кухня 1-2 площею 7,1 кв.м.), ганок з козирком, 1/2 убиральні «Г», 1/3 частина огорожі № 1, ? хвіртки № 2, частина огорожі № 6 площею 7,2 кв.м.

-частка співвласника ОСОБА_5 становить 25/100, до складу якої входить частина житлового будинку «А» (кімната 2-1 площею 14,3 кв.м.), тамбур «а» (тамбур І площею 1,68 кв.м.), сарай «Б», сарай «б1», погріб «п/б1», навіс «Ж», 1/3 частина огорожі № 1, хвіртка № 3, ворота № 4, частина огорожі № 5 площею 15,45 кв.м.

-частка співвласника ОСОБА_3 становить 58/100, до складу якої входить прибудова «А1», площа 16, 0 кв.м (кімната 3-6 - 16 кв.м); прибудова «А2»-21, 3 кв.м, ( коритдор 3-3 - 3,3 кв.м, кухня 3-4 - 6, 3 кв.м, кімната 3-5 - 11, 7 кв.м.); прибудова «а2» - 3, 4 кв.м. ( коридор 3-1 - 2, 1 кв.м, туалет 3-2 - 1, 3 кв.м.) , ганок з козирком; сарай «В»; сарай «в»; погріб «п/в»; сарай «в1»; козирок;1/ убиральні «Г»;1/3 частина огорожі №1; ? хвіртки №2; частина огорожі №5 площею 49, 35 кв.м; частина огорожі № 6 - 23, 8 кв.м; хвіртка№ 7 ; вигрібна яма№ 8.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду представник ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 підтримав аапеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та її представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_5 просила задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_6 та представник апелянтів у судове засідання не з»явились. Суд визнав причини їх неявки неповажними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, учасників процесу,перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2017 року на думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом обставин справи;

- неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини, які не заперечуються сторонами, що: згідно договору дарування від 10.03.1995 року ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_3») є власницею 3/8 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1, а згідно договору дарування від 28.04.1995 року - власницею 1/10 часткиданого будинку (а.с.19-20, 21-22).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.1995 року ОСОБА_10 є власницею 1/4 частини жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 (а.с. 36).

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 26.03.2007 року є власниками (в рівних частках кожний) 11/40 часток жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що в АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_11 (а.с. 54-57).

06.08.1999 року між ОСОБА_5 (власницею 1/4 будинковолодіння), ОСОБА_3 (власницею 19/40 часток будинковолодіння) та ОСОБА_11 (власниками належної їй частки ОСОБА_6, ОСОБА_2), був укладений і нотаріально посвідчений договір (а.с. 37) про порядок користування реальними частками житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з яким: - ОСОБА_5 буде користуватись: тамбуром 2-1, кімнатою 2-2 житловою площею 14,4 кв.м., льохом «П/б1», хлівом «б1», ганком, 1/3 огорожі № 1-2. Самовільно зведені: два хліви «Б», «б», вбиральня «Д», навіс «Ж» належать ОСОБА_5;

- ОСОБА_3 буде користуватись: коридором 3-1, кухнею 3-2, двома кімнатами 3-3, 3-4, загальною житловою площею 27,4 кв.м., верандою «І», трьома хлівами «В», «в», «в1», 1/3 огорожі №1-2, 1/2 часткою вбиральні «Г», ганком; - ОСОБА_11 буде користуватись: коридором 1-1, кухнею 1-2, кімнатою 1-3 житловою площею 11,5 кв.м., 1/2 часткою вбиральні «Г», 1-3 огорожі «№1-2», ганком.

В технічному паспорті, виготовленому станом на 14.07.1999 року ДКП «ВООБТІ» (а.с. 38-41) на будинковолодіння АДРЕСА_1 зазначено, що ОСОБА_5 є власником 1/4 частки; ОСОБА_3 19/40 часток; ОСОБА_11- 11/40. На земельній ділянці загальною площею 1090 кв.м. розташовані наступні будівлі: житловий будинок «А», прибудови «А1», «А2», сіни «а1», тамбур «а», веранда «а2», ганок «к», ганок, сараї: «б1», «В», «в», «в1», «Б», «б», погріб «п/б1», навіс «Ж», вбиральні «Г», «Д», огорожа № 1-2. Загальна площа будинку 78,3 кв.м., житлова 53,3 кв.м.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 10.03.2015 року ТОВ «Приват-БТІ» на будинковолодіння АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1130 кв.м. розташовані наступні будівлі: житловий будинок «А», прибудови «А2», «А1», «а1», «а2» тамбур «а», ганок з козирком, сараї «Б», «б1», «В», «в», «в1», погреби «п/б1», «п/в», убиральня «Г», навіс «Ж», огорожа № 1, № 5, № 6, хвіртки № 2, № 3, №7, ворота № 4, вигрібна яма №8 (а.с. 7-10). Загальна площа будинку складає 78,6 кв.м., загальна житлова площа 53,1 кв.м.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у зв»язку з необхідністю внесення будівель літ. «Б», «п/б» та «Ж» в правовстановлюючі документи необхідно виконати перерахунок часток співвласників будівель та споруд. Разом з тим, суд взяв до уваги, що дані будівлі збудовані ще у 1978-1989 роках і станом на 2001 рік вони вже не були самочинними, та вони не увійшли до договору про порядок користування реальними частками житлового будинку в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, хоча вони фактично існували.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи в дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Визначивши частки співвласників із зазначенням конкретних приміщень, суд першої інстанції фактично виділив їх у натурі, без припинення права спільної часткової власності, хоча про це вимог позивачем заявлено не було. Вимог про встановлення порядку користування будинковолодінням також не заявлялось.

Стаття 16 ЦК України містить чітко визначений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен був з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Керуючись Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об»єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6.07.2007р. за № 774/14041, суд не звернув уваги, що відповідно до пункту 1.1 ця Інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна (далі - суб'єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна.

Тим самим визначаючи частки співвласників суд виконав функції не віднесені до його компетенції, так як відповідно п.3.1 Інструкції такий розрахунок часток здійснює бюро технічної інвентаризації за заявою всіх співвласників об»єктів нерухомого майна.

Відповідно п. 3.3 за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 (з наступними змінами) роз'яснив, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконавчого комітету місцевої ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок.

У рішенні у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» № 49684/99, п.30, від 27.09.2001 року Європейський суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.

У рішенні, що переглядається судом першої інстанції не зазначені норми матеріального права, якими суд керувався при вирішенні спору та збільшенні частки позивача з 19/40 до 58/100, та зменшенні частки апелянтів з 11/40 до 17/100.

Керуючись нормами ст. 357 ЦК України, суд не врахував, що відповідно до пункту 3 цієї статті, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Тих обставин, що частка позивачки збільшилась унаслідок поліпшення спільного майна, які не можна відокремити за її кошти та за згодою усіх співвласників , ОСОБА_3 доведено не було.

Посилання позивача на п.2 ст.357 ЦК України в запереченнях на апеляційну скаргу є безпідставним з огляду на те, що розмір часток співвласників вже встановлений. Крім того, позивачем у відповідності до ст.60 ЦПК України не було доведено розмір свого внеску у придбання ( виготовлення, спорудження) майна.

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки постановлене з порушенням норм матеріального права та при неповному з»ясуванні обставин справи , а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені факти, колегія суддів приходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності та невірно обраного способу захисту.

Визначаючи розмір судових витрат, що підлягають стягненню, колегія суддів враховує вимоги ст. 88 ЦПК України , відповідно до якої , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в сумі 268,96 грн. / т.2 а.с.54/.

На підставі ст.ст. 355-358 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 88, 307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення часток відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 268 грн 96 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Голота Л.О.

Судді Рибчинський В.П.

Шемета Т.М.

/підписи/

Згідно з оригіналом: