АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2423/17 Головуючий 1-ї інстанції Бондарєва І.В.
Справа №645/32/17 Доповідач Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Костенко Т.М.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеназваним позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_1 на підставі положень ст.ст. 119 121 ЦПК України було залишено без руху і надано строк для усунення його недоліків.

Ухвалою цього ж суду від 31 січня 2017 року позов визнано неподаним і повернуто заявникові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 31.01.2017року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та на таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 31 січня 2017 року про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 11 січня 2017 року про залишення позову без руху, якою було запропоновано провести доплату судового збору в розмірі 2 097,60грн.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також, відповідно до розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві не лише містяться позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява ОСОБА_1 подана у письмовій формі, ним підписана, містить найменування суду до якого подається, в ній зазначено найменування сторін, вказано зміст вимог, викладені обставини, якими обґрунтовуються ці вимоги, та наведено перелік документів, які додаються, в тому числі копії позовної заяви з усіма додатками для відповідачів. Даний позов подано з посиланням на норми Цивільного та Цивільно-процесуального кодексів України. До позовної заяви приєднано оригінал квитанції №0.0.679977728.1 від 30.12.2016року про сплату судового збору на загальну суму 1 102,40грн.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявлено дві вимоги немайнового характеру: 1.усунунення перешкод у користуванні квартирою №11, яка знаходиться в будинку №36 по вул. Ферганській в м. Харкові шляхом виселення з неї відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5; 2.вселення його у вказану квартиру.

Згідно розяснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014року, якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користування власністю та відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (надалі Закон), в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. На 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378,00грн.

Таким чином, при подачі позовної заяви ОСОБА_1 повинен був сплати судовий збір в розмірі 1 102,40грн. (551,20грн. (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) + 551,20грн. (0,4 розміру мінімальної заробітної плати)).

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 1 102,40грн., що відповідає вимогам Закону.

Висновок місцевого суду стосовно того, що виселення кожного з відповідачів є окремими вимогами немайнового характеру є помилковим, і не ґрунтується на вимогах закону, оскільки усунення перешкод шляхом виселення чотирьох осіб є однією вимогою немайнового характеру.

Оскільки оскаржувана ухвала є неправильною, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.4) ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2), 311ч.1п.4), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року скасувати і справу направити до того суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -