Справа № 360/1568/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1863/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 18.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Кулішенка Ю.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що за договором б/н від 12 грудня 2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 17221,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, на день його смерті заборгованість за кредитним договором становила 11230,36 грн. 16 лютого 2016 року банком була направлена претензія кредитора до Погребищенької державної нотаріальної контори. 23 лютого 2016 року позивачем отримано відповідь із нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, є ОСОБА_2, 04 травня 2016 року на її адресу було направлено лист-претензію. Просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11230,36 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд повинен був сприяти позивачу у встановленні обставин щодо вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину, оскільки банк самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, які увійшли до складу спадщини, а дані обставини є істотними при вирішенні спору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором із спадкоємця ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із відсутності у позивача доказів вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_3, в межах вартості якого спадкоємець зобов'язана задовольнити вимоги кредитора.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 25 вересня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № SAMDN1687.

12 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток, за умовами якого зокрема банк надав позичальнику строковий кредит в розмірі 17221,45 грн. на строк 36 місяців до 31 грудня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит на суму, обумовлену кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, про що видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» 15 лютого 2016 року після смерті боржника ОСОБА_3 направив до Погребищенської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців.

Листом № 02-14/71 від 18 лютого 2016 року Погребищенська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що 18 липня 2014 року заведена спадкова справа № 269/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, а його спадкоємцями за законом є ОСОБА_2, на ім'я якої посвідчено заповіт. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12 грудня 2012 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанком» та ОСОБА_3, станом на 30 вересня 2015 року, відповідно до якого заборгованість складає 11230,36 грн., а станом на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року - 11430,36 грн.

26 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив лист-претензію на ім'я ОСОБА_2 про повернення заборгованості.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, відповідач як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язаний у межах прийнятої спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Виходячи із суті спору, який полягає у необхідності погашення заборгованості померлого позичальника за кредитним договором за наявності особи, яка прийняла спадщину після його смерті, та принципу доведеності цих обставин, позивач мав надати докази на підтвердження обсягу успадкованого майна та його вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками цивільного процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази обсягу вартості спадкового майна або клопотання позивача про їх витребування.

ЦПК України не передбачене самостійного витребування доказів з ініціативи суду.

За таких обставин не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено істотні обставини по справі, необхідні для правильного вирішення спору, і що суд першої інстанції повинен був самостійно встановити дані обставини.

Спростовуються матеріалами справи доводи апеляційної скарги, що представник позивача заявляв усні клопотання про направлення запитів до відповідних державних органів з метою встановлення майна померлого, які залишились без задоволення, оскільки справа тричі (27 вересня, 27 жовтня та 12 грудня 2016 року) відкладалася в зв'язку із неявкою всіх учасників процесу в судове засідання і рішення від 12 січня 2017 року ухвалювалося також без їх участі.

Таким чином, враховуючи час розгляду справи, позивач мав реальну можливість забезпечити явку свого представника в судове засідання, в тому числі для звернення із клопотанням про витребування доказів, або направити письмове клопотання до суду, однак не скористався цим процесуальним правом.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції позбавив ПАТ «КБ «ПриватБанк» права кредитора на поновлення своїх порушених прав, а також про те, що судом поверхнево розглянуто справу, всебічно і повно істотні обставини не встановлені взагалі.

Також колегія суддів враховує, що і в апеляційній скарзі позивачем не заявлено клопотання про витребування відповідних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Кулішенко Ю.М.

Яворський М.А.