Провадження № 22-ц/780/1530/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Сержанюка А.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2016 року державний виконавець Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на примусовому виконанні Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться зведене виконавче провадження № 51612612 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних та юридичних осіб боргу на загальну суму 2 379 121,15 грн.

Зважаючи на наявність у боржника непогашеного боргу перед стягувачами та ухилення останнього від його сплати, державний виконавець просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за межі України до виконання ним рішення суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року подання задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до фактичного виконання ним: рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 79 900 грн., судових витрат: державного мита в розмірі 799 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.; рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KICVGA00000004 від 21.02.2008 року в сумі 98 774,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ /1 долар США : 22,41 грн./ складає 2 212 540 грн. 35 коп., 35 646 грн. 02 коп. пені та комісії, всього 2 249 186 грн. 37 коп. та судовий збір в сумі 33 737 грн. 80 коп. по 16 868 грн. 90 коп. з кожного; рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.07.2007 року в сумі 31 927,60 грн. та 319,28 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи 05 грудня 2016 року ухвалу про задоволення подання державного виконавця та тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, виходив з того, що оскільки він не вживає жодних заходів щодо погашення заборгованості, за зареєстрованим місцем проживання відсутній, це свідчить про його ухилення від добровільного виконання судових рішень, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", у п.5 ст. 6 якого передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов"язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань за рішенням.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 винесено три судових рішення, а саме: рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 79 900 грн. та судових витрат; рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KICVGA00000004 від 21.02.2008 року в сумі 98 774,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ /1 долар США : 22,41 грн./ складає 2 212 540 грн. 35 коп., 35 646 грн. 02 коп. пені та комісії, всього 2 249 186 грн. 37 коп. та судовий збір в сумі 33 737 грн. 80 коп. по 16 868 грн. 90 коп. з кожного; рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.07.2007 року в сумі 31 927,60 грн. та 319,28 грн. судового збору.

На підставі вищевказаних рішень, відповідних виконавчих листів та заяв стягувачів відкриті виконавчі провадження: № 51234677, № 51179365 та № 50410173, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2016 року, 10.03.2016 року та 26.05.2016 року.

02.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, а також присвоєно № 51612612.

З копії облікової картки на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 51612612 вбачається, що станом на 08.07.2016 року боржник мав заборгованість перед стягувачами у розмірі 2 379 121,15 грн.

За результатами проведених заходів щодо встановлення джерел доходу та наявності майна боржника, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем встановлено, що за боржником відсутні відомості про реєстрацію нерухомого майна, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року № 139516588 та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 26.05.2016 року № 59962235.

Крім цього, за ОСОБА_2 станом на 05.04.2016 року земельних прав на території м. Біла Церква не зареєстровано, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадасту у м. Білій Церкві Київської області від 05.04.2016 року № 11-1027-99.2-297/2-16.

Згідно акту державного виконавця від 21.06.2016 року, при перевірці електронної бази Білоцерківського територіального сервісного центру 3242, будь-яких автомобільних транспортних засобів, зареєстрованих за боржником, не виявлено.

З довідки Державної податкової служби в органах ДПС № НОМЕР_1 від 11.07.2016 року про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб вбачається, що інформація щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь ОСОБА_2, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Відповідно до довідки Державної податкової служби в органах ДПС № НОМЕР_1 від 11.07.2016 року у ОСОБА_2 рахунків у банках та інших фінансових установах немає.

Як вбачається з копії відповіді з ПФУ № НОМЕР_2 від 08.07.2016 року на запит про осіб, які отримують пенсію та копії відповіді з ПФУ № НОМЕР_2 від 08.07.2016 року на запит про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, ОСОБА_2 пенсію не отримує, за контрактом не працює.

Відповідно до пояснень, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_2 повідомив, що зареєстрований за адресою: м. Біла Церква, бул. 1-го ТравняАДРЕСА_1, але не проживає. Фактичного або постійного місця проживання не має, так як це повязано з роботою, яка розташована по всій території України.

Місце реєстрації боржника підверджується довідкою адресно-довідкового столу УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві від 03.06.2016 року.

Згідно довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 27.07.2016 року за № 1595 квартира № 16 в житловому будинку № 40 за адресою: м. Біла Церква, бул. ОСОБА_5 (в минулому бул. 1-го Травня) за ОСОБА_2 не зареєстрована.

Відповідно до копії довідки Управління державної міграційної служби України в Київській області від 03.07.2013 року № вх. 5764, ОСОБА_2 отримав 11.05.2011 року у відділі ГІРФО ГУ МВС України в Київській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон ЕН № 910756.

Згідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов»язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обовязковою обставиною, яка підлягала встановленню судом першої інстанції, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань, та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України.

При цьому долучені заявником до подання письмові докази, а також матеріали зведеного виконавчого провадження, оглянуті судом першої інстанції під час розгляду справи, підтверджують факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього судовими рішеннями обовязків, в зв»язку з чим висновок суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон є законним та обґрунтованим.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року постановлена з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: