Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Зима І.Є.

при секретарі - Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення та позовом третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення ,-

у с т а н о в и в:

02.12.16 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким зобов' язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та виселити його з вказаного житла.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона із сином ОСОБА_3 є співвласниками вищевказаної квартири ,де зареєстрована лише вона. Фактично за даною адресою проживають ще ОСОБА_3 та її колишній чоловік - ОСОБА_2 Шлюб з останнім розірвано рішенням суду від 03.08.16р.,проте спільного господарства вони не ведуть тривалий час . Стверджує, що проживання відповідача у спірній квартирі суперечить як її інтересам так і інтересам її сина ОСОБА_5, оскільки житло має загальну площу 32,0 кв.м., має лише одну кімнату. Між нею та відповідачем постійно виникають конфлікти та сварки. Крім того, відповідач є співвласником іншої квартири за адресою: АДРЕСА_1, що свідчить про наявність у нього іншого житлового приміщення , придатного для проживання. Вважає, що відповідач не є членом сім'ї, не є співвласником квартири, а тому підлягає виселенню.

В процесі розгляду справи, 23.12.16р. третя особа ОСОБА_3, звернувся з самостійними вимогами до ОСОБА_4, та просить суд ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та виселити його з вказаної квартири, з підстав, аналогічних, викладених позивачем за основним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_6, а також третя особа ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини та факти, викладені в їх заявах. Просили позови задовольнити та додатково пояснили, що відносини у подружжя були поганими вже задовго до оформлення розірвання шлюбу , який існував формально. Крім спірної квартири, в якій за кошти ОСОБА_1 було проведено ремонт та придбані предмети побуту, у сторін на праві власності є квартира за адресою АДРЕСА_1. За вказаною адресою у липні 2014 року сталася пожежа, відтак житло потребувало ремонту .З моменту пожежі і до кінця грудня 2014 року, оскільки фактично подружніх стосунків на той час з відповідачем у позивача за основним позовом не було, ОСОБА_2 жив у офісі за місцем своєї праці, а позивачка з сином у однокімнатній квартирі на АДРЕСА_2, власниками якої є . Проте з грудня 2014 р. вони дозволили відповідачу тимчасово пожити у своїй квартирі. На той час була домовленість про те, що вони троє, як співвласники квартири по АДРЕСА_1 за спільні кошти її поступово відремонтують і квартирне питання буде вирішене. Проте відповідач, поселившись у спірну квартиру, відмовився від надання будь-яких коштів як у ремонт пошкодженого житла, так і на утримання спірного. Між тим проживання відповідача у спірній квартирі створює постійні незручності побутового характеру, оскільки квартира однокімнатна, що призводить до конфліктів. Позивачі не мають змоги належно користуватись належним їм майном, а відповідач не надаючи жодних коштів на оплату комунальних послуг, ще й ображає їх, принижує позивачку та сина. Вони самостійно , з допомогою родичів та знайомих частково провели роботи по відновленню пошкодженої пожежею квартири . Там відновлене електропостачання, опломбовано газо- та водопостачання , яке може бути відновлене на першу вимогу будь-кого з власників. Проте відповідач не бажає приймати жодної участі у відновленні квартири, частка в якій йому належить. Оскільки за 3 роки, які пройшли після пожежі, можна було спільно привести пошкоджену квартиру у належний стан , проте саме відповідач цьому перешкоджає, просять задовольнити позов, оскільки не мали жодної домовленості з відповідачем про те, що він має право проживати у спірній квартирі постійно.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 позов не визнали, з підстав, викладених в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Зокрема, зазначили, що в належній йому квартирі АДРЕСА_1 в 2014 році виникла пожежа, тому на даний час вона не придатна для проживання. Коштів на ремонт житла у нього немає, так як він отримує лише пенсію за віком. Не надає він коштів і на оплату комунальних послуг за час проживання у спірній квартирі, оскільки частково вносить плату за утримання квартири АДРЕСА_1, чого зовсім не роблять позивачі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що вбачається із свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14.07.1994р.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї прописки №7785, від 14.11.16р. в вищевказаній квартирі зареєстрована лише ОСОБА_1 Проте, як встановлено судом проживають ще ОСОБА_3, а також колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 Шлюб між подружжям розірвано рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 03.08.16р., яким встановлено, що шлюб існував лише формально.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено, відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири АДРЕСА_2, своїми діями перешкоджає у користуванні квартирою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Даний факт не потребує доказування в силу дії ст.61 ЦПК України , оскільки є загальновідомими. Так, квартира складається з однієї кімнати пл. 16,7 кв.м., загальною площею 32 кв.м. ОСОБА_1 та відповідач не є членами сім»ї, У квартирі проживає також співвласник - ОСОБА_3 Між сторонами склались вкрай загострені стосунки, що впливає на їх психоемоційний стан. Суд приймає до уваги твердження позивачів про те, що внаслідок тривалого проживання відповідача у спірній квартирі значно погіршились їх побутові умови, загострились взаємовідносини. Крім того, як визнав відповідач у судовому засіданні, жодних коштів на оплату комунальних послуг за адресою спірної квартири він не надає.Права на користування спірним житлом відповідач не набув.

Окрім того, відповідач є співвласником іншої квартири АДРЕСА_1, що вбачається із довідки ЛКП Тополя-406 від 28.11.16р. № 8110. Голослівними, на думку суду є твердження відповідача про його неналежний матеріальний стан, що унеможливлює здійснення ремонтних робіт за вказаною адресою.

Так, як вбачається з долучених документів, в квартирі АДРЕСА_1 позивачкою проводились ремонтні роботи, замінено вхідні двері, замки, вікна. Натомість відповідач з 2014 року не приклав жодних зусиль для проведення ремонту в квартирі та приведення її в стан, приданий для проживання. Між тим, згідно наданих в розпорядження суду документів, він отримує пенсію, крім того працює на посаді сторожа у дошкільному закладі та як сам зазначив у судовому засіданні, за окрему оплату впродовж дня виконує обов»язки водія особи, що здійснює підприємницьку діяльність. Враховуючи викладене, суд вважає, що з 2014 року була можливість прийняти заходи для відновлення можливості проживання у квартирі, співвласником якої є відповідач. Вказане житло загальною площею 48, 5 кв.м та складається з двох кімнат та комунальних послуг.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позови є підставним та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 383, 386, 391 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 . Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення через Шевченківський райсуд м. Львова .

Суддя І. Є. Зима