Справа № 297/1113/17
Ухвала

15 серпня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О. , при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за збільшеним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання спільною сумісною власністю житлового приміщення та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського райуправління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 10, визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, та визнання за ОСОБА_1 права власності на 4/5 частини вказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні подала заяву про відвід судді Фейіра О.О. Заява мотивована тим, що суддя Фейір О.О. безпідставно відмовляє в заявлених позивачем клопотаннях, відкладає та оголошує перерви в судових засіданнях, натомість намагається задовольнити клопотання відповідача.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засідання підтримав заяву про відвід в повному обсязі та просив таку задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов ОСОБА_1 не визнає (а. с. 82).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки вважав, що наведені позивачем обставини не є такими, що можуть викликати сумнів в неупередженості судді.

Вивчивши заяву позивача про відвід судді, заслухавши її пояснення, думку інших учасників розгляду справи, суд приходить до наступного.

Визначення судді за позовом ОСОБА_1 було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності, відповідно до ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України, згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22.05.2017 року (а. с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЦПК України, заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Позивач в своїй заяві посилається на п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, згідно з якою суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

При цьому, суд вважає, що мотивована відмова в задоволенні клопотань позивача та його представника не є обставиною, яка викликає сумнів в неупередженості судді. Крім того, на момент вирішення зави про відвід судом взагалі не вирішувались клопотання відповідача, тому посилання позивача на те, що суддя намагається задовольнити клопотання відповідача, є безпідставними та надуманими.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки при вирішенні клопотань позивача та його представника головуючим були дотримані вимоги ЦПК України, таке не свідчать про упередженість головуючого судді Фейіра О.О. при розгляді даної цивільної справи, а тому в задоволенні заяви позивача про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 23, 24 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С Суддя: ОСОБА_5.