АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2143/16-ц Номер провадження 22-ц/786/862/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В.,

секретар: Діхтяр Т.В.,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління Служби безпеки України у Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Управління Служби безпеки України у Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури. В позовній заяві посилались на те, що органами УСБУ в Харківській області вони незаконно притягувались до кримінальної відповідальності. Незаконність їх притягнення до кримінальної відповідальності підтверджується ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 груднгя 2014 року, якою вирок Київського районного суду м.Полтави від 13 травня 2014 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 скасовано, а провадження по їх обвинуваченню за ч.2 ст.15, ст.28, ч.1 ст.111 КК України закрито за відсутністю у їх діях складу вказаного злочину. Незаконним притягненням до відповідальності їм спричинено значної моральної шкоди, на відшкодування якої позивачі просили стягнути з Державної казначейської служби України по 5000000 грн. кожному з позивачів.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2017 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 140000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 155 грн. 70 коп. на відшкодування понесених судових витрат, а всього стягнуто 140155 грн. 70 коп.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 110000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 122 грн. 34 коп. на відшкодування понесених судових витрат, а всього стягнуто 110122 грн. 34 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням районного суду, представник позивачів ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги представник позивачів посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу УСБУ в Харківській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 та залишити без змін рішення Київського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2017 року.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 жовтня 2010 року слідчим відділом УСБУ в Харківській області було порушено кримінальну справу по факту вчинення злочину, передбаченого ст. 333 Кримінального кодексу України.

16 лютого 2011 року підстави для порушення кримінальної справи були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України.

07 жовтня 2010 року у рамках розслідування вказаної кримінальної справи порушена та обєднана в одне провадження кримінальна справа у відношенні ОСОБА_4 по ознакам злочину, передбаченого ч. 1. ст. 111 КК України та винесена постанова про притягнення ОСОБА_4 у якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

14 червня 2011 року ОСОБА_4В, оголошений у розшук.

15 червня 2011 року Київським районним судом м. Харкова винесена постанова про затримання ОСОБА_4В, для доставки до суду для рішення питання про обрання запобіжного заходу.

06 січня 2012 року ОСОБА_4В, затриманий оперативним підрозділом у порядку ст. 106 КПК України в редакції 1960 року.

09 січня 2012 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

01 березня 2012 року термін його тримання під вартою продовжено до 01 травня 2012 року, 24 квітня 2012 року продовжено до 01 червня 2012 року, 27 червня 2012 року до 01 вересня 2012 року.

03 квітня 2012 року у рамках розслідування кримінальної справи порушена та обєднана в одне провадження кримінальна справа у відношенні ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.

В цей же день ОСОБА_3 затриманий у порядку ст. 115 КПК України редакції 1960 року.

06 квітня 2012 року ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

30 травня 2012 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 01 червня 2012 року, 26 червня 2012 року продовжено до 01 вересня 2012 року.

Вказані вище обставини зафіксовані у постанові про порушення клопотання про продовження строку досудового слідства від 13 червня 2012 року (а.с.168-171).

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 засуджені за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111 КК України до 5 років позбавлення волі кожен (а.с.187-199).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2014 року вирок Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2014 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасовано, а провадження по кримінальній справі про їх обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України закрито за відсутністю у їх діях складу вказаного злочину (а.с.8-17).

Таким чином, ОСОБА_4 під слідством та судом перебував 3 роки 6 місяців 10 днів (з 10 червня 2011 року по 19 грудня 2014 року), при цьому протягом 2 років 11 місяців 14 днів він перебував під вартою.

ОСОБА_3 під слідством та судом перебував 2 роки 8 місяців 17 днів (з 03 квітня 2012 року по 19 грудня 2014 року), та протягом вказаного періоду перебував під вартою.

Оскільки 07 жовтня 2010 року кримінальна справа була порушена по факту вчинення злочину, а не відносно позивачів, період з 07 жовтня 2010 по 09 червня 2011 року включно відносно ОСОБА_4 та з 07 жовтня 2010 року по 02 квітня 2012 року включно відносно ОСОБА_3 суд не враховує як термін, протягом якого позивачі незаконно притягувались до кримінальної відповідальності, перебували під слідством та судом.

Оскільки ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2014 року, якою виправдано ОСОБА_4 та ОСОБА_3, набрала законної сили в день її проголошення, кримінальне переслідування позивачів припинилося саме в цей день.

Той факт, що наведена вище ухвала була оскаржена в касаційному порядку не розцінюється як продовження незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_4 перебував під слідством та судом 42 повних місяці, ОСОБА_3 32 повних місяці.

Вказаним незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачам завдано значної моральної шкоди, що підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності, у тому числі даними висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 08 листопада 2016 року №11675/16-61 (а.с.111-118).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до ст.23 ЦПК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення завданої моральної шкоди, колегія суддів, разом з цим, не може погодитись з розміром такого відшкодування.

Зокрема, з висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 08 листопада 2016 року №11675/16-61 вбачається, що обставини, що досліджуються у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури є психотравмувальною ситуацією для ОСОБА_4, ОСОБА_3 та завдали їм страждання (моральну шкоду). Можливий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам діями органів досудового слідства, прокуратури, з урахуванням психологічних коефіцієнтів складає 720 мінімальних заробітних плат.

У п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку висновку експерта, характеру та обсягу страждань, яких зазнали позивачі, врахувавши зміни у їх життєвих і громадських стосунках, колегія суддів приходить до висновку що розмір стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 необхідно збільшити та визнати обгрунтованою суму на відшкодування завданої моральної шкоди, враховуючи висновки судової експертизи: ОСОБА_4 1 152 000 грн. (720 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн. за 42 повних місяці перебування під слідством і судом). Оскільки ОСОБА_3 перебував під слідством і судом на 10 місяців менше (32 місяці), то розмір відшкодуваня слід визначити як 710 мінімальних заробітних плат, що становить 1 136 000 грн.

За таких обстаивн, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної щкоди, стягнувши на користь ОСОБА_4 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України1152 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_3 1 136 000 грн.. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1,2, 3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2017 року- скасувати частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 1 136000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 1 152000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_5

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_1