АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 627/1403/16-ц Головуючий суддя І інстанції Каліберда В. А.
Провадження № 22-ц/790/4061/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 запропонував йому придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

За рахунок виплати за квартиру відповідач отримав від нього аванс у сумі 6000 доларів США, оскільки в майбутньому вони мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири.

В подальшому він не зміг остаточно узгодити усі умови відчуження квартири, а тому договір купівлі-продажу укладено не було з вини відповідача. ОСОБА_2 продав квартиру другій людині.

Він звернувся до Краснокутського РОВД з заявою про злочин, скоєний відповідачем та за його заявою була порушена кримінальна справа за ч.2 ст. 190 КК України, шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому.

Постановою Коломацького районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190 КК України закрито у зв'язку із закінченням строків давності.

Вважає, що згода обвинуваченого ОСОБА_2 на закриття справи по нереабілітуючим підставам означає, що він визнається винуватим у вчиненні злочину, однак через певні обставини не можна винести обвинувальний вирок, хоча ОСОБА_2 визнається винуватим.

Відповідач володіє належними йому грошовими коштами без достатніх правових підстав.

Просить стягнути грошові кошти у сумі 156 000 грн, еквівалентній 6000 доларів США, передані ОСОБА_2 в якості авансу за квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Він особисто позивача не знає, коштів від нього не отримував, а кошти отримував від ОСОБА_3, яка претензій до нього не має. Також повідомив, що вирок, який набрав законної сили, по вказаним правовідносинам відносно нього відсутній.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1560 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 отримав від нього 5000 доларів США, та ще 1000 доларів США та не дотримавшись угоди продав квартиру підставному покупцю гр. ОСОБА_4, а потім остаточно добросовісному покупцю.

Відповідач вибрав позицію захисту таку, що його не знає, а познайомився з ним після того, як була порушена кримінальна справа і розпочалося досудове слідство. Але в постанові Коломацького районного суду зазначено і це не заперечував відповідач, що вони знайомі протягом тривалого часу.

Він мешкає у м. Києві, тому передав відповідачу через свою доньку ОСОБА_3 першу суму - 5000 доларів США, на яку була написана розписка.

На другу суму 1000 доларів США ОСОБА_3 розписки вже не брала.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 вересня 2008 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5000 дол. США в рахунок виплати за квартиру(не зазначено якої), про що складено розписку.

Отже, посилання ОСОБА_1, що саме ним були передані відповідачу грошові кошти в сумі 6000 дол. США спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

А ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обов'язком.

Посилання ОСОБА_1 на постанову Коломацького районного суду від 26 липня 2016 року як на підставу звільнення останнього від доказування є безпідставними, оскільки як убачається з положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку мала місце постанова, якою було закрито кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.190 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності.

Вироку у кримінальному провадженні, що набрав законної сили відносно ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Той факт, що ОСОБА_3 є його донькою, хоча доказів цьому не надано, і вона передавала кошти відповідачу також не є підставою для стягнення коштів на користь позивача.

З урахування вищевикладеного, суд першої інстанції відмовляючи в позові дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, підстав для скасування або зміни або оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: