Справа №359/7124/17
Провадження №2/359/2453/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 15 червня 2002 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 Позивач не бажає жити однією сім'єю з ОСОБА_2, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить його задовольнити.

ОСОБА_2 визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15 червня 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Дніпровського РУЮ м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №681. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 15 червня 2002 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась дочка ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 7 листопада 2002 року (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи ту обставину, щопісля розірвання шлюбу ОСОБА_1 бажає відновити своє дошлюбне прізвище - ОСОБА_1, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов'язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №50 від 14 вересня 2017 року (а.с.1). Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 15 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №681, розірвати.

Відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець