НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7320/16
№ 2/183/1047/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 01 січня 2016 року - на земельну ділянку площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95, та земельну ділянку площею 0,0718 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 січня 2016 року помер батько позивача - ОСОБА_2. Спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, складається із земельної ділянки площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки площею 0,0718 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 Спадкодавець володів також земельною ділянкою площею 3,84 га, розташованою на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Дану ділянку позивач успадкувала на підставі заповіту, про що державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видано свідоцтво. При зверненні ОСОБА_1 до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, державним нотаріусом ОСОБА_3 були виявлені недоліки в оформленні державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 099976 від 31 липня 2000 року, внаслідок чого нотаріус письмово відмовив ОСОБА_1 в реєстрації права власності в порядку спадкування.

Позивач, його представник до суду не з'явилися, представник позивача згідно з заявою, наданою суду просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечили проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Миколаївської сільської Ради народних депутатів № 7 від 06 липня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3218 га, в межах, згідно з планом, розташовану за адресою: с. Королівка, вул. Рахівнича, 95 Миколаївської сільської ради, передану для: будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,250 га; ведення особистого підсобного господарства площею 0,0718 га, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДП № 099976 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 16322 від 31 липня 2000 року /а.с.6/. В означеному акті допущено виправлення по батькові особи, щодо якої видано державний акт, не засвідчене належним чином, однак витягами з технічної документації про земельну ділянку № 01-09-1624, № 01-09-1623 від 14 грудня 2016 року, підтверджується державна реєстрація права власності саме за ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки.

28 березня 2005 року ОСОБА_2 складено заповіт, зареєстрований за № 46 та посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради, відповідно до якого все належне йому рухоме та нерухоме майно заповів дочці ОСОБА_1 /а.с.8/.

01 січня 2016 року ОСОБА_2 помер /а.с.7/.

Як свідчать матеріали спадкової справи, 01 лютого 2016 року позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 04 жовтня 2016 року позивачем подано до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

04 жовтня 2016 року державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,8400 га, кадастровий номер:01:030:0400, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану та території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові внески з належними до них відсотками, індексаціями та компенсаціями, належні померлому ОСОБА_2

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95.

Листом нотаріуса від 19 жовтня 2016 року позивачу повідомлено про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, оскільки в Державному акті про право приватної власності на спадкову земельну ділянку І-ДП № 099976, виданому 31 липня 2000 року Миколаївською сільською радою на імя ОСОБА_2, наявні виправлення в по батькові власника, не застережені підписом посадової особи і печаткою установи, яка видала документ.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.3 ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яким не неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності померлому за життя нерухомого майна, який останній набув у власність, здійснив його державну реєстрацію, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане спадковемайно та відсутність інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, враховуючи своєчасність прийняття спадщини позивачем, відмову нотаріуса, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора провизнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 01 січня 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95, що належала ОСОБА_2, померлому 01 січня 2016 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 099976, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 16322 від 31 липня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 01 січня 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 0,0718 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 95, що належала ОСОБА_2, померлому 01 січня 2016 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 099976, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 16322 від 31 липня 2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов