Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/685/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

10.05.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

суддів - Черненко В.В., Суровицької Л.В.

секретар - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2017 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», до ОСОБА_2, про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання недійними договорів, -

ВСТАНОВИЛА :

18.04.2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося у суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1281109,23 грн., що виникла із договору про іпотечний кредит № MRTG-61 від 12.05.2008 року. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.08.2016 року прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання недійсними договорів (а.с. 137). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2017 року первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 1281109,23 грн. заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG-61 від 12.05.2008 року, з яких: 1034625,38 грн. заборгованість по кредиту; 179669,73 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 14520,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 52293,31 грн. пеня за прострочення сплати відсотків. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання недійними договорів, відмовлено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 19216,63 грн. судового збору. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін , з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України. Судом першої інстанції встановлено , що між Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (а.с. 26-31) та ОСОБА_2 укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-61 від 12.05.2008 року (далі - Договір), за умовами пункту 1.1. якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 44897,00 дол. США для придбання квартири, а відповідач зобов'язався погасити кредит в строк до 12.05.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, що узгоджено сторонами в пунктах 1.2., 1.3. Договору (а.с. 16-22).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та рахунок для обліку процентів за користування кредитом № НОМЕР_2 в УніКредит Банк Товариства з обмеженою відповідальністю, на яких відповідно буде враховуватися погашення та дострокове погашення кредиту та процентів за його користування згідно Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору, а.с. 68-70).

Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою на видачу готівки № А101053268 від 12.05.2008 року (а.с. 23).

Згідно пункту 5.2.2. Договору, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами за його користування протягом 30 (тридцяти) календарних днів, та також разі недотримання позичальником умов цього договору та/або будь-якого іншого договору, укладеного з банком та в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором шляхом здійснення договірного списання коштів позичальника в будь-який валюті, що знаходяться на будь-якому із його рахунків, відкритих в Банку (його структурних підрозділах), за умови настання строків виконання позичальником будь-яких грошових зобов'язань, передбачених цим Договором та/або настання випадків невиконання, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань по Договору № MRTG-61 від 12.05.2008 року між Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (а.с. 26-31) та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № MRTG-61/S1 від 12.05.2008 року (а.с. 114-120), за умовами пункту 1.1. якого іпотекодавець передає у іпотеку нерухоме майно, визначене у статті 2 цього Договору, а саме: АДРЕСА_1. Також, виконання Договору № MRTG-61 від 12.05.2008 року забезпечувалось іпотечним договором (майнова порука) № MRTG-61/S2 від 12.05.2008 року (а.с. 78-81), який укладений між Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю (іпотекодержатель) та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (іпотекодавці). За умовами пунктів 1.1., 1.2. вказаного іпотечного договору, надано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

Проте, ОСОБА_2 припинив сплачувати основний борг та відсотки за користування кредитом і в нього виникла заборгованість перед Банком. Внаслідок несплати кредитної заборгованості, станом на 24.03.2016 року заборгованість відповідача перед публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» становить 46676,61 дол. США, що еквівалентно 39770,24 дол. США, що еквівалентно 1034625,38 грн. та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6906,37 дол. США, що еквівалентно 179669,73 грн. Боржнику було направлено претензію щодо погашення заборгованості від 04.09.2015 року (а.с. 24), яка отримана останнім 06.09.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25). Проте вказані листи залишені без відповіді та реагування, на даний час заборгованість не погашена. З врахуванням встановлених обставин справи , суд першої інстанції з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», ст..ст. 526, 530, 546, 549, 559, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову , та відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою виходячи з наступного. Виходячи із змісту прохальної частини апеляційної скарги ,що підтвердила у судовому засіданні і представник, ОСОБА_2 не оскаржує рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічного позову , а тому доводи викладені у апеляційній скарзі , якими обґрунтовувався зустрічний позов апеляційним судом не перевіряються і їм не надається правова оцінка. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в Унікредит Банка права видачі кредиту у доларах США спростовуються Банківською ліцензією № 176 від 30.06.2006 року , дозволом № 176-3 та додатком до дозволу № 176-3 від 02 серпня 2007 року. ( т.2 ас. 74-76) Таким чином , Банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», чинного на час виникнення спірних правовідносин). Стосовно вимог підпункту «в» п. 4 ст. 5 цього Декрету, що передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті (постанова Верховного Суду України від 21 березня 2001 р. у справі № 6-7цс11).

Доводи скарги щодо відсутності в ПАТ «Укрсоцбанка» права вимоги за кредитним договором , який укладено між Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_2 спростовуються наступним : 1.Передавальним актом від 29 листопада 2013 року ; ( т.2 ас.77-80) 2.Розшифруванням активів, зобов»язань і капіталу, які передаються ПАТ «Укрсоцбанк» , як банку правонаступнику за передавальним актом у розрізі рахунків на 29 листопада 2013 року ; ( т.2 ас. 81-85) 3.Витягом з реєстру юридичних та фізичних осіб про припинення з 17.11.2014 року як юридичної особи Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю , правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК». ( т.2 ас. 105-109) 4. Статутом ПАТ «Укрсоцбанку» ( т.1 ас. 179-183) Про те, що відповідач був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов»язанні свідчать виписки з особового рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_2 , відповідно до яких останній сплачував заборгованість за отриманим кредитом з 12.12.2013 року на користь ПАТ «УКРСОЦБАНКУ». Доказів, які б свідчили про те, що якась частина сплачених відповідачем коштів на погашення кредиту не надійшла на рахунок позивача по даній справі ні у суді першої , ні у суді апеляційної інстанції останнім не надано.

Розрахунок заборгованості , здійснений Банком, ОСОБА_2 не оспорюється, окрім доводів щодо незаконності збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. Разом із тим , ці доводи спростовуються наступним. Пунктом 2.5.3. Договору визначено, що за невиконання або неналежне (несвоєчасне) виконання взятих на себе зобов'язань по погашенню основної суми кредиту та сплаті процентів за його користування, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку, а останній має право вимагати сплатити неустойки за погашення у погоджені Графіком строки погашення кредиту та процентів, у розмірі 50 (п'ятдесят) гривень за кожний випадок невиконання. Сторони Договору також дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного (несвоєчасного) виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по погашенню основної суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушення умов нарахування, передбачених цим Договором, відбувається нарахування підвищеної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 17% (сімнадцять) річної процентної ставки за кредитом, яка застосовується з моменту прострочення платежів по поверненню основної суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом або з моменту порушення умов страхування встановлених цим Договором до моменту погашення такої заборгованості або виконання умов цього Договору щодо страхування. Як вбачається із наданого Банком розрахунку заборгованості , 17% відсотків за користування кредитом нараховувалося на прострочену заборгованість , що відповідає вищезазначеним умовам договору , а тому це не є підвищенням відсотків за користування кредитом у односторонньому порядку .( т.1 ас. 7) Є необґрунтованими і доводи скарги щодо пропуску Банком строку позовної давності. Як встановлено апеляційним судом передавальний акт між Унікредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю та ПАТ «УКРСОЦБАНК» підписано 29 листопада 2013 року , з позовом Банк звернувся до суду 18 квітня 2016 року , тобто у межах трирічного строку позовної давності. Про саме такий порядок обрахування строку позовної давності свідчать і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 ( т.2 ас. 12 абз.6) Пеня за порушення строків виконання зобов»язань по договору нарахована Банком за 1 рік - з 25.03.2015 року по 14.03.2016 року. ( т.1 ас. 11-12), що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України. Інших доводів апеляційна скарга не містить. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права , його висновки відповідають фактичним обставинам справи , а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,ст.ст. 308 , 313- 315, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2017 року - залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий- суддя :

Судді :