Справа № 529/666/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Цихоцька Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що позивач після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, вони проживали з 26. 11. 1986 року у житловому будинку по вул. Куйбишева, 24 (Газовиків), 24 в смт. Диканька Полтавської області, який на підставі договору дарування належав на праві власності свекрусі позивача ОСОБА_4 В подальшому відповідно до рішення виконкому Диканської селищної ради від 22. 05. 1997 року № 152 позивач отримала в 1997 році будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а потім відповідно до рішення сесії Диканської селищної ради від 25. 03. 2016 року № 17 позивач отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0965 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташоване саме по вул. Куйбишева (Газовиків), 24, в смт. Диканька. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, постійно робить в ньому ремонти, відповідно несе витрати по сплаті за комунальних послуг. Інших осіб, які б мали право або претендували на дане нерухоме майно немає. Тому, з метою реєстрації права власності на вказаний житловий будинок із спорудами, отримала відмову у проведенні цієї дії, так як відсутні правовстановлюючі документи на деякі будівлі. У зв'язку з цим позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який позначений у технічному паспорті літ. А-1 1974 року побудови, сарай літ. Б, 1974 року побудови, погріб вхідний літ. В 1974 року побудови, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0965 га.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але на адресу суду надіслала заяву про підтримання нею позову та просить розгляд справи провести у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, до суду він надіслав заяву про визнання позову та відсутність заперечень проти задоволення позову, а також просив розгляд справи провести у його відсутність.

Представник третьої особи Диканської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду він надіслав лист про відсутність заперечень проти позову та просив розгляд справи провести у відсутність їхнього представника.

Враховуючи те, що позивач свої позовні вимоги підтримав, відповідач його визнав, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, що позивач 19. 11. 1983 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, в якого батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після реєстрації шлюбу позивач та ОСОБА_3 М, проживали з 26. 11. 1986 року у житловому будинку, що розташований по вул. Куйбишева (Газовиків), 24, смт. Диканька. Вказаний житловий будинок на підставі договору дарування від 06. 06. 1966 року належав свекрусі позивача - ОСОБА_5

18. 07. 1988 року в смт. Диканька помер чоловік позивачки ОСОБА_7, після смерті якого позивач почала проживати одна у вказаному житловому будинку. А потім остання звернулася із заявою до селищної ради про надання їй дозволу на будівництво житлового будинку, на що рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22. 05. 1997 року № 152 ця заява була задоволена.

В подальшому, відповідно до рішення сесії Диканської селищної ради Полтавської області від 25. 03. 2016 року № 17 позивач отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0965 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. Газовиків (Куйбишева), 24, в смт. Диканька Полтавської області.

Згідно з листа-роз'яснення адресованого позивачу від 19. 07. 2017 року остання отримала відмову у реєстрації права власності на житловий будинок, який позначений літ. А-1 1974 року побудови, сарай літ. Б, 1974 року побудови, погріб вхідний літ. В 1974 року побудови у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ці будівлі.

Крім цього, у судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично, добросовісно відкрито, безперервно володіє та користується житловим будинком, який знаходиться за адресою, вул. Газовиків (Куйбишева), 24, в смт. Диканька.

Ніхто крім позивача не здійснює витрати по утриманню даного будинку, не цікавиться ним та не сплачує комунальні послуги. Всі витрати по утриманню та догляду за будинком здійснювала та продовжує здійснювати позивач. За свої кошти позивач здійснює ремонт даного будинку та господарських будівель.

ОСОБА_1 фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком із спорудами, то за нею може бути визнано право власності на житловий будинок та споруди у вигляді сараю, погреба вхідного, які розташовані по вул. Газовиків (Куйбишева), 24, в смт. Диканька, на земельній ділянці площею 0,0965 га, що належить на праві приватної власності саме позивачу, за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Відповідно до п. 13 вказаної Постанови Пленуму ВССУ можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК. відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А тому, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказаний житловий будинок із спорудами за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 321, 328, 344, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130 ч. 4, 174 ч. 4, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок позначений у технічному паспорті літ. А-1, 1974 року побудови, сарай літ. Б, 1974 року побудови, погреба вхідного літ. В, 1974 року побудови, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0965 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та знаходяться в смт. Диканька Полтавської області, вул. Газовиків, 24.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: