Справа № 359/5558/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/1887/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 49 10.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, відповідно до якої просить: змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а у випадку встановлення відсутності постійного доходу у ОСОБА_3 стягнути 3000 гривень щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.1).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2004 року, від якого в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2006 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2006 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, а шлюб між ними розірвано. Позивач зазначає, що з 2005 року змінилися ціни на всі продукти, одяг, котрі необхідні для утримання дитини, виросли в декілька разів, індекс інфляції в України за 2005-2015 роки становить 393,2% та, що аліментів в розмірі 200грн. на місяць не може вистачати. Позивач зазначає, що відповідач з часу винесення рішення суду свої обов'язки не виконує, аліменти сплачує несвоєчасно і не в повному обсязі, не бере участь у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини. Позивач стверджує, що відповідач здоровий, працездатний, отримує заробітну плату, а тому може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, а у випадку встановлення відсутності постійного доходу у відповідача, вважає, що сума аліментів має становити 3000 гривень на місяць.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2005 року, ухваленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє та дитини утримання.

Стягуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 12 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 551 гривня 20 копійок (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

В іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.2), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.3), а також долученими до матеріалів справи копіями судових рішень.

Так, згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2006 року (а.с.а.с.4-6) було задоволено позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та позбавлено відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та одночасно задоволено зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та шлюб, зареєстрований між ними 29.04.2004 року, актовий запис №447, відділом РАГС Деснянського РУЮ м. Києва, розірваний.

Встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2005 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивача ОСОБА_2 на її утримання в сумі 100 грн. щомісячно, починаючи з 6 квітня 2005 року до 20 серпня 2008 року, та на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 200 гривень, починаючи з 20 серпня 2005 року до повноліття дитини (а.с.51).

Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також було встановлено, що відповідачем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер - НОМЕР_1 були задекларовані доходи за 1,2 квартал 2016 року всього на загальну суму 563757,11 грн. (а.с.43), з яких доходи у вигляді заробітної плати: 1 кв.-5250,00грн., 2 кв. - 5356,71грн., а інші - дохід, виплачений само зайнятій особі: 1 кв. - 281173,49грн., 2 кв. - 261492,83грн, 4000,00грн. та 6458,00грн..

Таким чином, встановлено, що дохід відповідача є мінливим та значним по відношенню до встановлених чинним законодавством розмірів мінімальної заробітної плати та мінімального прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб.

Враховуючи, вищевикладені колегія суддів не бере до уваги посилання позивач в особі її представника на підстави, з урахуванням яким визначений нею розмір аліментів має становити саме ? частину від усіх видів його заробітку, такий розмір з урахуванням достатньо значного доходу відповідача, на думку колегії суддів є необґрунтовано завищеним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позивач при зверненні до суду визначила, що аліменти в твердій сумі в розмірі 3000 гривень - є достатньою, на її думку, сумою коштів для забезпечення належного утримання її малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, а також доказів того, що на його утриманні знаходяться інші неповнолітні діти чи непрацездатні особи, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також, враховуючи, що з часу стягнення аліментів змінилось матеріальне становище платника аліментів, що вбачається з рівня його задекларованих доходів, а також змінився матеріальний стан дитини, оскільки збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а розмір аліментів залишився визначеним станом на 2005 рік в сумі 200 гривень, що вочевидь не може задовольнити потреби дитини його віку, в тому числі з урахуванням рівного обов'язку позивача по його утриманню, вважає можливим збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та стягувати їх в твердій сумі 3000гривень.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: