Справа № 370/3118/14-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/1421/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 47 27.04.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував наступним: З 30 липня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі та фактичного спільного проживання ними було набуто у спільну власність нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1, площею 0,0756 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також автомобіль марки Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI, сірого кольору, 2006 року випуску, який фактично використовується ним, та автомобіль марки Citroen C 3 5 P SX 1.1, 2006 року випуску, який фактично використовується відповідачкою. Оскільки дане майно придбавалося під час шлюбу за спільні кошти подружжя, воно є спільною сумісною власністю як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3.

У зв'язку з наведеним просив суд здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя, виділивши йому у власність 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки та автомобіль Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI, а відповідачці - 1/2 частину земельної ділянки та автомобіль Citroen C 3 5 P SX 1.1.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь відповідача компенсації вартості часток спільного майна подружжя скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні даної вимоги.

Справа переглядалася судом неодноразово. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишене без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року було скасовано в частині поділу автомобілів та стягнення різниці в ідеальних частках спільного майна подружжя, в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У відповідності до положень ст. 338 ЦПК України у разі скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення в частині розподілу між сторонами спільних автомобілів, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль марки «Skoda», який позивач просив залишити собі, припинивши право власності на нього іншого з подружжя, є неподільною річчю, а його вартість є більшою, ніж вартість виділеного у власність ОСОБА_3 іншого автомобіля, відтак дійшов висновку про стягнення з позивача 52609,00 грн. в якості різниці вартості ідеальних часток сторін у спільному майні подружжя. З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Відповідно до положень ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 71 СК України). Зокрема, положеннями ст. 365 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Можливість присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду передбачено й положеннями ч. 5 ст. 71 СК України.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що позовна вимога про припинення права відповідача у спільному майні подружжя з виплатою їй компенсації вартості її частки не заявлялася, а позивачем не вносилося на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поділ спільних авто сторін можливий лише шляхом визнання за ними ідеальних часток в цьому майні без його реального поділу із залишенням таких автомобілів у спільній частковій власності сторін. При цьому колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянта на те, що при придбанні автомобіля Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI були використані особисті кошти позивача, отримані ним від продажу належного на праві особистої приватної власності автомобіля.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Положеннями ст. 60 СК України встановлено належність набутого подружжям за час шлюбу майна (крім речей індивідуального користування) до їх спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що прямо зазначено в наведеній нормі.

Положеннями ст. 57 СК України передбачені умови, за яких придбане за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини/чоловіка, серед яких серед іншого є придбання такого майна за рахунок коштів, належних одному з подружжя особисто. В той же час, зважаючи на встановлену ст. 60 СК України презумпцію спільності набутого за час шлюбу майна, наявність таких підстав має бути відповідним чином доведена стороною.

В ході розгляду справи позивач доводив, що придбання більшої частини спірного Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI відбулося за рахунок коштів, отриманих від реалізації належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля. В той же час належних та допустимих доказів щодо використання при придбанні спірного авто саме тих коштів, які були отримані від реалізації власного майна відповідача, в ході розгляду справи до суду представлено не було. За таких умов наведені посилання залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За результатами розгляду справи колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про поділ між сторонами спільних автомобілів ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року в частиніподілу автомобіля Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI та автомобіля Citroen C 3 5 P SX 1.1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частини автомобіля марки Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 230 734,21 гривень, та 1/2 частини автомобіля марки Citroen C 3 5 P SX 1.1, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 125 514,30 гривень.

Виділити у власність ОСОБА_3 1/2 частини автомобіля марки Skoda Oktavia A 5 Elegance 1.9 TDI, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 230 734,21 гривень, та 1/2 частини автомобіля марки Citroen C 3 5 P SX 1.1, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 125 514,30 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк