Справа № 209/859/17
Провадження № 2-з/209/10/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Камянське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Після подання позовної заяви до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яке на праві власності належить ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Після вирішення питання про відкриття провадження, суд розглдяає заяву про забезпечення позову у даній справі.

В заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що сума позову складає 70953 грн., статки відповідача дозволяли і дозволяють в добровільному порядку відшкодувати шкоду, але він цього не робив, незважаючи не те, що позивач довгий час не звертався до суду із позовом. Поведінка відповідача дає підстави позивачу ввавжати , що до моменту набрання законної сили у справі відповідач вчинитьь дії, які унеможливлять отримання коштів позивачем у майбутньому, а тому, а тому посилаючись на ст. 151, 152 ЦПК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу.

До заяви про забезпечення позову додані докази оплати судвого збору та інформаційна довідка щодо зареєстрованих прав на нерухоме майно за відповідачем.

При вирішенні питання щодо застосування заходів забезпечення позову, суд виходить, в тому числі із наступних правових норм.

Статтею 151 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Позивачем не обгрунтовано та не доведено, яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві позивач посилається на ту обставину, що відповідач має достатні статки, проте ухиляється від відшкодування шкоди. Проте, жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Також суд зауважує, що з доданих до позову та заяви про забезпечення позову не вбачається тієї обставини, що відповідач, будучі повідомленим про розмір вимог позивача та їх зміст ухиляється від виконання зобов'язань. В матеріалах справи відсутні докази листування, отримання вимог відповідачем та інші дані.

Також суд зважає на ту обстаивну, що квартира, на яку позивач просить накласти арешт є адресою реєстрації відповідача і належить йому на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити особам, які беруть участь у справі - для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Д.В. ОСОБА_1