Ленінський районний суд м.Харкова
20 квітня 2017р. Справа №642/906/17 Провадження №2/642/738/17
Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;
Секретаря Пшеничної Т.М.;
За участю представника позивача ОСОБА_1, відсутності відповідача ОСОБА_2;
розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання право власності на предмет застави, -
Розпискою передбачений строк виконання зобовязання, який складає 24 (двадцять чотири) місяці, з дня написання розписки.
Зобовязання щодо повернення грошових коштів у встановлений договором позики термін, Відповідачем (Позичальником) не виконані. Всі спроби Позивача звязатися з Відповідачем для проведення переговорів, з приводу повернення коштів, не мали успіху.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Непогашення Відповідачем заборгованості є односторонньою відмовою від зобов'язання, що у відповідності до вимог ст. 525 ЦК України - не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Сторони визначили еквівалент позиченої суми у доларах США, для корегування суми заборгованості на дату фактичного погашення боргу у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США встановленого НБУ. На підставі наведеного та враховуючі зміну офіційного курсу гривні до долара США, необхідно скорегувати суму заборгованості за курсом встановленим НБУ станом на 20 сычня 2017 рокуякий становить 27,44 гривень за 1 USD. Таким чином заборгованість відповідача за договором позики складає:
- суми 2000x27,44=54 884,40грн.
У відповідності до ст. 572 ЦК України, на підставі застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 590, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 593 ЦК України, право застави припиняється також у разі набуття заставо держателем права власності на предмет застави.
Представник позивача на позові наполягав, в пояснені вказав обставини викладені в заяві.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини.
Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач підставою позовних вимог зазначає вимоги наступних норм закону:
Статтею 572 ЦК України визначено: на підставі застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Статтею 589 ЦК України визначено: у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 590 ЦК України визначено: звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 593 ЦК України визначено: право застави припиняється також у разі набуття заставою держателем права власності на предмет застави.
Така правова позиція позивача є помилковою, т.я. вимогами ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, враховуючи вимог статей 328, 593 ЦК України, позивач має право набути право власності на вказаний автомобіль шляхом укладення правочину, відповідно до діючого законодавства, але таких дій сторони не вчиняли.
Вимогами ст..3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що права позивача в частини визнання право власності не порушені, т.я. суду не доведено, що відповідач ухиляється від виконання договору.
Керуючись ст.ст. 4,10,15,60,88,212-215 ЦПК України, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання право власності на предмет застави, відмовити.
Рішення суду може біти переглянуто судом який його ухвалив заявою ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 10ти днів з дня отримання копії рішення

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв