У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради про розірвання договору про пайову участь, за касаційною скаргою Департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 10 червня 2011 року між ними та Департаментом економічної політики Львівської міської ради укладено договір про пайову участь № 78, згідно з яким вони зобов'язались здійснити будівництво об'єкта містобудування, а саме магазину-салону по АДРЕСА_1, та здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску у розмірі 91 151 грн 48 коп.

Вказували, що в силу економічних обставин та того, що призупинено будівництво дороги і за відсутності жодного під'їзду до ділянки, вони не мають змоги почати будівельні роботи. У зв'язку із цим ними було направлено Департаменту економічної політики Львівської міської ради лист від 20 жовтня 2011 року № 3-К-23927 про відтермінування виплати на розвиток інфраструктури м. Львова, залишений останнім без належного реагування, як і подальший їх лист про продовження терміну дії договору.

Вважали, що вказаний договір має бути розірваний на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України, внаслідок його істотного порушення відповідачем та із зміною обставин, а саме кризою і неможливістю розпочати будівництво. Крім того, зазначали, що договір ними б не укладався, якби їм було б відомо про виниклі обставини.

Просили розірвати договір про пайову участь від 10 червня 2011 року № 78, укладений між ними та Департаментом економічної політики Львівської міської ради.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року, позов задоволено. Розірвано договір про пайову участь від 10 червня 2011 року № 78, укладений між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_6, ОСОБА_7

У касаційній скарзі Департамент економічної політики Львівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивачі не проводять будівельні роботи по АДРЕСА_1 внаслідок зміни свого матеріального становища, викликаного у тому числі економічною кризою, та у зв'язку із призупиненням будівництва дороги проектованої Ряшівської у м. Львові, що є об'єктивною обставиною. Позивачі звернулися до Департаменту економічної політики Львівської міської ради із листом щодо відтермінування сплати пайового внеску, проте відповідач належним чином не відреагував на дане звернення, хоча і не заперечував право позивачів на перенесення терміну сплати першого траншу, та необхідність укладення додаткової угоди про внесення змін до договору, надання позивачам такої можливості, пославшись на формальні обставини.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Судами установлено, що 10 червня 2011 року між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договір про пайову участь № 78, згідно з яким останні зобов'язались здійснити будівництво об'єкта містобудування, а саме магазину-салону по АДРЕСА_1, та здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску у розмірі 91 151 грн 48 коп. (а. с. 9).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'яковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 652 ЦК України визначено, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, − змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачі зверталися до Департаменту економічної політики Львівської міської ради про розірвання договору про пайову участь. Сама по собі відсутність коштів у позивачів не може бути підставою для його розірвання. Крім того, на підставі п. 2.2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 17 червня 2011 року № 610 «Про затвердження містобудівного обґрунтування, містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво громадянами ОСОБА_7 і ОСОБА_6 магазину-салону по АДРЕСА_1», яке є чинним, позивачів зобов'язано укласти договір про пайову участь відповідно до вимог ухвали міської ради від 03 квітня 2008 року № 1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» (зі змінами).

Також судами не встановлено, чи пов'язувалася згідно з умовами оспорюваного договору про пайову участь сплата пайового внеску із дотриманням строку будівництва чи початком будівельних робіт.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди, на порушення вимог ст. ст. 212−214, 315 ЦПК України, зазначене не врахували, не встановили фактичні обставини справи, які мають значення для справи, а саме чи допустив Департамент економічної політики Львівської міської ради істотне порушення умов договору та яке, чи була зміна обставин істотною в розумінні статті 652 ЦК України, та, пославшись лише на те, що відповідачем належним чином не відреаговано на лист позивачів щодо відтермінування сплати пайового внеску, дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

Враховуючи, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення вимог матеріального та процесуального права призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають вимогам ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що у силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту економічної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.В. Ступак