Справа № 181/505/17
Провадження № 2/181/181/17
"17" серпня 2017 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Юрєва О.Ю.,
при секретарі Паньковській М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Межівська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном,
15 червня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Межівська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1. В її домоволодінні з 22 листопада 2006 року зареєстрований відповідач, ОСОБА_2, який більше шести років за вказаною адресою не проживає, добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Такі обставини позбавляють її можливості розпоряджатися будинком, чим дає підстави передбачати можливість порушення її права власності, створюються перешкоди у володінні, користуванні, та розпорядженні майном, що змушує докладати зусиль для захисту права власності.
Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею, як власником, права користування та розпорядження належним їй нерухомим - житловим будинком по АДРЕСА_1, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування зазначеним житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Згідна на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. ОСОБА_2 заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом і з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
За відомостями адресно-довідкового бюро, ОСОБА_2, зареєстрований у встановленому законом порядку по АДРЕСА_1.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно доч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечень проти позову не мають.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 03 жовтня 2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12032286 від 03 жовтня 2006 року та технічного паспорта НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1. (а.с.8-12)
Факт реєстрації відповідача підтверджується копією домової книги, де зазначено, що з 22 листопада 2006 року ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1. (а.с.13)
Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2921 від 04 серпня 2017 року виданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1, але за вказаною адресою фактично не проживає.(а.с.29)
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сімї від 04 серпня 2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1, але за вказаною адресою фактично жодного дня не проживав. (а.с.30)
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, за вище вказаною адресою фактично не проживав та добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає, тим самим своїм діянням порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, передбачені ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319, 329 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частиною 2 статті 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що ОСОБА_2, фактичного жодного дня не проживав за місцем реєстрації, суд приходить до висновку, що він є таким, що втратив своє право на користування житлом.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїм діянням ОСОБА_2 порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, ч.2 ст.386, ст.391 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.ст. 5, 10, 11, 15, 60, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Межівська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном - задовольнити повністю.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, як власником, права користування та розпорядження належним їй нерухомим - житловим будинком по АДРЕСА_1, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування зазначеним житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подан яапеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. Ю. Юр'єв