490/1105/17 s
н/п 2/490/3719/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м.Миколаїв

суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Чулуп О.С. розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2017року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат на правову допомогу.

Позивач вказує на те, що 30 травня 2016 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва узадоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, - відмовлено повністю, судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 30.01.2017 року апеляційну скаргу представник апозивача ОСОБА_2М, - ОСОБА_4Б відхилено, а рішення Центрального районного судуд м. Миколаєва від 30 травня 2016 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_3 просить суд стягнути витрати на правову допомогу з відповідача ОСОБА_2 по цивільній српаві № 490/3423/15 ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за зявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до п. 2 ч. 3 ст 79 ЦПК до видів судових витрат належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до п.38 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року згідно зі статтею 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат. В інших випадках, в разі закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій.

За такого, дані позовні вимоги розглядаються на підставі та в порядку ст. 220 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження за заявою до розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями ст. 122 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат на правову допомогу - відмовити.

Повернути позивачу ОСОБА_3 судовий збір у сумі 551 (п"ятсот п"ятдесят одна) грн. 20 коп., сплачений 07.02.2017 року у ПАТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією № TS210899.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя