У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Артимича М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про стягнення незаконно отриманих коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2016 року, -

встановила:

У грудні 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позивач зазначав, що 06.10.2014 за правилами договору приєднання (ст. 634 ЦК України) уклав із відповідачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичної особи - власника «Ощадного» рахунку, того ж дня відкрив «Ощадний» рахунок на умовах тарифного плану «Pro-запас+» у гривні з нарахуванням незмінних процентних ставок на суму залишку коштів протягом 365 днів та видав клієнту міжнародну платіжну картку «Visa Elektron» № НОМЕР_1. За умовами договору, щодо якого публічна пропозиція відповідно до ст.ст. 641, 644 ЦК України була розміщена банком 29.04.2014 у газеті «Урядовий кур'єр» № 78, клієнту може банком надаватися кредит у формі «Овердрафт» у разі, зокрема, недостатності або відсутності коштів на рахунку для виконання платежів, така заборгованість має бути погашена в той же день за рахунок залишку коштів на рахунку, а за їх відсутності - за рахунок кредиту «Овердрафту» (п.п. 6.3., 6.4., 6.7. та інші умови договору).

Станом на 23.11.2015 за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 13748,21 грн, з яких 9943,60 грн - заборгованість за овердрафтом, 3804,61 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом. Клієнтом цей борг не погашається.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України та умови договору щодо виконання зобов'язань і права кредитора вимагати стягнення боргу судовим порядком, банк просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13748,21 грн, з яких 9943,60 грн - заборгованість за овердрафтом, 3804,61 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом, а також покласти на нього судові витрати.

У червні 2016 року ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення незаконно отриманих коштів. Мотивував таким. 06.10.2014 він шляхом заповнення Заяви-анкети № AY3-3851-Ф/14-UZG уклав із банком Договір комплексного банківського обслуговування фізичної особи - власника «Ощадного» рахунку, на підставі якого вніс на рахунок 249594,43 грн, але за результатом усіх банківських операцій отримав назад лише 246458,07 грн, різниця в сумі 3136,36 грн була привласнена банком. 09.10.2016 позивач зажадав повернення коштів банком, а 13.10.2016 не отримавши відповіді змушений був розірвати договір.

Відповідно до умов договору, порядок відкриття та використання банківського рахунку регулюється також і Правилами платіжної системи, згідно із якими при здійсненні операцій із платіжною карткою сторони повинні керуватися курсовими та іншими Правилами міжнародної платіжної системи Visa. З цих правил випливає, що обмінний курс між валютою операції та валютою карти, який використовується для проведення міжнародних переказів, має відповідати курсу оптового валютного ринку або курсу, встановленому державним регулятором. Такі курси валют є значно нижчими, аніж ті, що їх застосував до відповідних операцій банк.

Позивач здійснював операції з платіжною карткою на території Словаччини і на час їх здійснення валютні курси були такими: 09.10.2016 - 1,00 євро/16,576 грн; 10.10.2016 - 1,00 євро/16,627 грн, тому 8880,00 євро, що були отримані позивачем 09.10.2016, еквівалентні 147194,88 грн, а 5970,00 євро, що були отримані 10.10.2016, еквівалентні 99263,19 грн, а з урахуванням суми коштів, що були внесені позивачем на рахунок, позитивна різниця складає 3136,36 грн, які, втім, набув банк не маючи для того достатніх правових підстав.

Виходячи з таких обставин, ОСОБА_2 просив стягнути на свою користь із банку 3136,36 грн незаконно отриманих грошових коштів, 5000,00 грн у рахунок компенсації витрат на правову допомогу, а також просив покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.10.2016 первісний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто на користь банку з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13748,21 грн, включаючи 9943,60 грн заборгованості за овердрафтом і 3804,61 грн заборгованості за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом, а також стягнуто 1378,00 грн у рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. У зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

ОСОБА_2 не погодився із рішенням суду, ставить в апеляційній скарзі питання про його скасування як незаконного та необґрунтованого, посилається, зокрема, на таке.

Дії банку суперечать ст. 1069 ЦК України (кредитування рахунку), положення якої банк використовує на свою користь з метою отримання надприбутків без урахування інтересів клієнтів. Так, при кредитуванні рахунку за правилами «Овердрафту» відповідні короткострокові кредити на погоджених договором умовах надаються клієнтам, які ведуть активну комерційну діяльність і мають постійні обороти по рахунку, тоді як апелянт цим умовам не відповідає, договору банківського рахунку, а також договору, який би встановлював порядок і умови кредитування рахунку, строк повернення кредиту, не укладав, не підписував, тому вважає договір нікчемним. Єдиною умовою, зазначеною а анкеті-заяві, що притаманна такому договору, є умова про те, що щомісячний оборот за ощадним рахунком складатиме понад 50000,00 грн.

Про надання нестандартного кредиту-овердрафту позивачу нічого не було відомо, в тому числі, не були дотримані його права як споживача, його не було поінформовано про умови кредитування, процентну ставку, сукупну вартість кредиту і т.ін. Позивачу незрозуміло, як на підставі п. 6.4. договору міг виникнути кредит-овердрафт, зокрема, без відкриття відповідного рахунку.

Банк не інформував клієнта, що має намір списувати кошти з рахунку не за обмінним курсом міжнародної платіжної системи, а за курсом 1,00 євро/17,20 грн, ці дії незаконні, крім того, на час відповідних операцій офіційний курс НБУ складав 16,2922 грн і 16,3510 грн за 1,00 євро.

Позивач поповнив свій рахунок 06.10.2016 і 07.10.2016, після чого використав власні кошти на свої потреби, ніяких фінансових ресурсів відповідач йому не надавав, а лише віртуально вчинив безготівкову фіктивну транзакцію надавши собі нічим не забезпечений овердрафт і за рахунок позивача намагається отримати надприбуток. Вимогу банку про повернення кредиту позивач не отримував.

Виходячи з наведеного, позивач за зустрічним позовом просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в первісному позові. Щодо вирішення зустрічного позову апеляція вимог не містить.

У письмових запереченнях на апеляцію ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін. Викладає ту саму правову позицію і наводить ті самі доводи, якими обґрунтовувалися первісний позов та заперечення щодо зустрічного позову в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Артимича М.М., який апеляцію не визнав, з огляду на неодноразову фіксацію в письмовому вигляді позицій і аргументів сторін та особливості доказування в спорі відхиливши клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11, ст. 303 ч. 1 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не робить висновків щодо судового рішення по суті в неоскарженій частині і бере до уваги відповідні пов'язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції.

Задовольняючи первісний позов і відмовляючи в зустрічному, суд першої інстанції виходив, відповідно, з обґрунтованості та доведеності вимог, пред'явлених ПАТ АБ «Укргазбанк», та зважаючи на необґрунтованість і недоведеність вимог, що пред'являлися ОСОБА_2 Рішення суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи і доказах, яким дано правильну оцінку.

Відповідно до норм ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин:

пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття; відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною; якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом; якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ст.ст. 641, 642, 644);

розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору, вирішуються судом (ст. 649);

сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір); до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.ст. 6, 627-628, 638, 640);

цивільні права та обов'язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 509, 526);

зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правомірність правочину презюмується, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 202-205, 629, 639);

договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору; договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася; сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (ст. 634);

за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054); за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст. 1066); кредитний договір, договір банківського рахунку укладаються в письмові формі (ст.ст. 1055, 1067);

банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ст. 1068);

якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу; права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069);

особа відповідальна за порушення зобов'язання; позичальник зобов'язаний повернути кредитору заборговане, сплатити проценти, а той управі вимагати повернення боргу, відшкодування збитків; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст.ст. 612, 614, 622-625, 1050, 1054);

за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525).

Встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до ст. 641 ЦК України розмістило 29.04.2014 у газеті «Урядовий кур'єр» № 78 публічну пропозицію щодо укладання Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадного» рахунку, чим зробило відповідну оферту, яку в порядку, передбаченому ст. 634 ч. 1, ст. 642 ч.ч. 1, 2 ЦК України шляхом підписання 06.10.2014 Заяви-анкети № AY3-3851-Ф/14-UZG беззастережно, засвідчивши повну обізнаність із умовами договору, акцептував ОСОБА_2, цими діями сторони уклали Договір комплексного банківського обслуговування фізичної особи - власника «Ощадного» рахунку (а.с. 14-20, 22 та ін.). Того ж дня банк відкрив клієнту «Ощадний» рахунок на умовах тарифного плану «Pro-запас+» у гривні з нарахуванням незмінних процентних ставок на суму залишку коштів протягом 365 днів та видав клієнту міжнародну платіжну картку «Visa Elektron» № НОМЕР_1 (а.с. 21, 45-47 та ін.).

За умовами договору клієнт погодився, зокрема, із тим, що:

банк здійснює перерахунок суми операції, що здійснена у валюті, відмінній від валюти «Ощадного» рахунку, у валюту «Ощадного» рахунку за курсом, який визначається як поточний комерційний курс купівлі (продажу) валюти банком по операціях з використанням платіжних карток, що діє на дату списання коштів з «Ощадного» рахунку клієнта;

при здійсненні перерахунку суми операції у валюту «Ощадного» рахунку можуть виникнути курсові різниці внаслідок того, що курс перерахунку по видаткових клієнтських операціях може відрізнятися на день проведення операції та на день списання коштів з рахунку клієнта;

в результаті виникнення курсових різниць при перерахунку суми операції у валюту «Ощадного» рахунку у клієнта може виникнути заборгованість перед банком, яка підлягає погашенню в повному обсязі в день її виникнення на «Ощадному» рахунку клієнта (п. 3.14.).

Умовами договору, зафіксованими в п.п. 6.3.-6.10., передбачені конкретні випадки, в яких може виникати заборгованість клієнта перед банком, що її останній повинен погасити в день виникнення, а також визначено, що:

у разі відсутності залишку коштів на «Ощадному» рахунку в національній валюті України… погашення заборгованості здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на «Ощадному» рахунку клієнта в національній валюті України в разі неможливості виконання клієнтом зобов'язань за договором за рахунок власних коштів (овердрафт (кредит)) (п. 6.4.);

в разі непогашення овердрафту (кредиту) в день його виникнення сума непогашеної заборгованості за овердрафтом (кредитом) визнається простроченою (п. 6.5.);

на суму простроченої заборгованості за овердрафтом (кредитом) банк нараховує проценти у валюті овердрафту за фактичний строк використання клієнтом кредитних коштів… (п. 6.6.);

клієнт зобов'язується сплатити проценти, нараховані… відповідно до п. 6.6. договору, в розмірі, визначеному у Тарифах банку (п. 6.7.);

погашення заборгованості за овердрафтом (в т.ч., простроченої) та процентів, нарахованих банком на суму простроченої заборгованості за овердрафтом, здійснюється за рахунок надходження коштів на «Ощадний» рахунок клієнта в національній валюті України… (п. 6.8.);

клієнт гарантує повернення зазначеної в п. 6.4. заборгованості (в т.ч., заборгованості за овердрафтом (кредитом)) та суми процентів, нарахованих банком на суму простроченої заборгованості за овердрафтом (кредитом)… (п. 6.10).

Будь-яких вад волі, порушення свободи волевиявлення сторін при укладанні договору, фактів і обставин, які б обґрунтовано вказували на нерозуміння або хибне розуміння сторонами, передусім - клієнтом, правової природи, умов змішаного договору, обсягу відповідних цивільних прав і обов'язків тощо, не встановлено, такі обставини клієнтом не доведені. Тож ОСОБА_2 взяв на себе відповідні зобов'язання, його твердження про те, що він не погоджував умови і не укладав договору, який би передбачав надання кредиту (овердрафту) безпідставні, надумані та спростовуються наявними в справі доказами. Договір не оспорювався судовим порядком, є чинним, а відтак - правомірним та обов'язковим для виконання сторонами.

Даними про рух коштів за рахунком, відкритим банком клієнту, розрахунком заборгованості, іншими матеріалами справи (а.с. 10-13, 66-72 та ін.) підтверджується, що:

ОСОБА_2 06.10.2014 поповнив рахунок на суму 149500,00 грн, 07.10.2014 поповнив ще на 99500,00 грн, разом - 249000,00 грн (операції були проведені по рахунку банком відповідно 07.10. і 08.10.2014), після чого на території Словацької Республіки знімав з рахунку: 06.10.2014 - 8880,00 євро, 07.10.2014 - ще 5970,00 євро, разом - 14850,00 євро (операції були проведені по рахунку банком відповідно 09.10. і 10.10.2014);

еквівалент 14850,00 євро у гривні на відповідні дні проведення операцій (списання коштів) з урахуванням правил обробки та обліку операцій у банку за курсом попереднього операційного дня був визначений банком за курсом обміну безготівкових валют за операціями з використанням платіжних карток (зокрема, Visa), а саме, за курсом продажу 1,00 євро/17,20 грн, і склав 255420,00 грн;

негативна для клієнта курсова різниця склала 6420,00 грн, а з урахуванням усіх супутніх комісій (загалом 3877,78 грн), в т.ч., за зняття готівки (3831,30 грн), інших комісій, премій, що не були своєчасно погашені клієнтом, станом на 10.10.2014 виник кредит у формі овердрафту в розмірі 10297,78 грн, виходячи з динаміки поточних розрахунків, у т.ч., часткового погашення кредиту, загальна сума заборгованості за кредитом на 23.11.2015 склала 9943,60 грн, за користування кредитом нараховувалися проценти, заборгованість за якими склала 3804,61 грн, разом - 13748,21 грн, які й були пред'явлені кредитором до стягнення.

Таким чином, застосування банком установленого ним курсу купівлі євро для обробки та обліку відповідних операцій, що мали місце у зв'язку зі зняттям клієнтом за межами України готівки в іноземні валюті, а також застосування передбачених договором і відповідним тарифним планом комісій, інших платежів відповідають умовам договору та є правомірними, як відповідає умовам договору, положенням закону й кредитування банком клієнта (його рахунку) на погоджених із ним умовах шляхом надання кредиту у формі овердрафту. Міркування клієнта про необхідність застосування для розрахунків саме валютного курсу Платіжної системи Visa, який діяв на відповідні дні зняття готівки в Словаччині та проведення операцій банком і був нижчим за відповідний курс, що був встановлений банком, не можуть братися до уваги, оскільки не враховують умов договору, укладеного в гривні та відповідного режиму рахунку, а також специфіки розрахунків, зокрема, за межами України, із конвертацією гривні в іноземну валюту і навпаки, що передбачає, серед іншого, технічний розрив у часі між операціями фактичного зняття коштів (здійснення розрахунку) і операціями щодо списання коштів банком.

Власне, безвідносно до викладеного, й розрахунки клієнта є некоректними та суперечливими (а.с. 88-96, 155): клієнт не вказує яким був курс євро на дні зняття коштів у конкретному банку території Словаччини; у розрахунку на а.с. 88 клієнт вказує на курси Платіжної системи Visa станом на 09.10.2014 (1,00 грн/16,576 євро) і на 10.10.2014 (1,00 грн/16,627 євро), внаслідок чого виводить різницю між сумою поповнення рахунку (249594,43 грн, з яких фактично на рахунку було лише 249000,00 грн, а 594,43 грн із різних підстав з'явилися на рахунку в кінці жовтня - листопаді 2014 року) і сумою одержаних коштів (246458,07 грн) у розмірі 3136,36 грн, які вважає необґрунтовано привласненими банком; у розрахунку на а.с. 155 клієнт вказує на інші курси Платіжної системи Visa станом на 09.10.2014 (1,00 грн/16,341 євро - для зняття коштів у сумі 8000,00 євро та 1,00 грн/16,490 євро для зняття коштів у сумі 880,00 євро) і на 10.10.2014 (1,00 грн/16,628 євро - для зняття коштів у сумі 5970,00 євро), внаслідок чого різниця між сумою поповнення рахунку (249000,00 грн) і сумою коштів, розрахованих за цими курсами (242341,95 грн) складає вже 6658,05 грн.

Застосування правил відповідної міжнародної платіжної системи забезпечує передусім технічну можливість для клієнта використовувати платіжні інструменти цієї системи за її уніфікованими стандартами (розрахунки, питання безпеки, технічної сумісності тощо), тоді як безпосередньо стосунки клієнта із відповідним банком-емітентом платіжної картки такої системи регулюють договором між клієнтом і банком. У свою чергу, питання технічні, взаєморозрахунків між банком і платіжною системою, між банком та іншими банками, які є учасниками платіжної системи, в т.ч., питання щодо застосування обмінних валютних курсів при розрахунках і конвертації валют, блокуванні на певний період коштів для цього і т.ін., регулюються відповідними угодами, які не стосуються безпосередньо спору, що виник, і знаходяться за його межами. У справі немає доказів покладення на ПАТ АБ «Укргазбанк» обов'язку застосування у договірних відносинах, що виникли із ОСОБА_2, саме валютного курсу Платіжної системи Visa при розрахунках, про які йдеться, як немає й доказів обмеження банку в застосуванні валютного курсу відповідно до закону та умов договору, укладеного з клієнтом. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст. 14 ч. 2 ЦК України).

Відтак, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у суду не було підстав для висновку про порушення банком прав клієнта, про набуття банком без достатніх правових підстав грошових коштів за рахунок клієнта та, відповідно, про виникнення у банку обов'язку повернути кошти клієнту (ст.ст. 1212, 1213 ЦК України). Банк діяв у межах, передбачених законом і договором, тоді як клієнт порушив свої зобов'язання та не довів відсутності своєї вини в цьому. Доводи апеляції ОСОБА_2, яка не враховує вимог закону, умов договору та дійсних обставин справи, і якою, до того ж, він не просить задовольнити свій позов, законності та справедливості рішення суду не спростовують, тому на підставі ст. 308 ЦПК України скаргу слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді