Провадження № 2/582/188/17
Справа № 582/243/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Петен Я.Л.,

за участю секретаря - ОСОБА_1 К.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, і складається з житлового будинку Літ. А-1, сараю Літ. Б, кухні Літ. В, сараю - Літ. Г, сараю Літ. Д, навісу Літ. д, навісу Літ. Ж, вбиральні Літ. Е, погреба Літ. п/г, колодязя Літ. К, огорожі № 1-2, в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вказаний позов обґрунтований тим, що забудовником спірного будинку був батько позивача ОСОБА_3. На підставі рішення 5-ї сесії 23 скликання Хоружівської сільської ради народних депутатів від 27 січня 1999 року ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,47 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, тобто під вищевказаним будинком. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 (батька позивача), при вирішенні питання щодо оформлення спадщини з'ясувалось, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2, не зареєстровано. Нотаріусом було фактично відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом надання письмового роз`яснення щодо причин та підстав неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та необхідності звернення до суду для вирішення вказаного питання, чим представник позивача в його інтересах і скористався.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селі Хоружівка Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 (а.с.6).

У свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 зазначені: в графі «батько» ОСОБА_3, в графі «мати» - ОСОБА_4 (а.с.10).

11 лютого 1989 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила своє дівоче прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року батько позивача ОСОБА_3 помер в с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9).

За життя, 10 серпня 2006 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все своє майно, що буде належати йому на момент смерті, заповів своїй дружині ОСОБА_4. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Хоружівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 106.

Оскільки ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини, спадщину після смерті ОСОБА_3 за законом, як спадкоємець першої черги, прийняла позивач, про що свідчать наявні у матеріалах спадкової справи копії свідоцтв про право на спадщину за законом та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зокрема і щодо земельної ділянки загальною площею 0,0622 га, кадастровий номер НОМЕР_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, тобто під спірним нерухомим майном.

Статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Керуючись вищевикладеними нормами, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належним чином у встановленому законодавством порядку прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, до спадкового майна ОСОБА_3 також належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2. Про те, правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на цей будинок, відсутні, у зв'язку з чим, позивач позбавлений можливості належним чином оформити спадкові права на це майно в нотаріальному порядку, про що свідчать довідка КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» № 16097 від 15 лютого 2017 року (а.с.20) та письмове роз'яснення приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А.М. від 24 лютого 2017 року № 318/01-16 (а.с.17).

На підставі рішення 5-ї сесії 23 скликання Хоружівської сільської ради народних депутатів від 27 січня 1999 року ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,47 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, тобто під вищевказаним будинком, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 від 09.09.1999 р. (а.с.25).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2017р. позивач прийняла у спадщину земельну ділянку загальною площею 0,0622 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 що належала померлому ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Хоружівської сільської ради № 122 від 24 лютого 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року постійно проживав в селі Хоружівка Недригайлівського району Сумської області. Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1. На момент смерті ОСОБА_3 за адресою: с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області разом з ним були зареєстровані: дружина - ОСОБА_4, 1937 року народження. Заповіт від імені ОСОБА_3 виконавчим комітетом Хоружівської сільської ради посвідчувався від 10.08.2006р., зареєстровано в реєстрі за № 106, на ім`я ОСОБА_4 (а.с.12).

Факт приналежності на праві власності спадкодавцю (ОСОБА_3.) будинку по АДРЕСА_2, підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з погосподарської книги, виданою Недригайлівською селищною радою Сумської області 14 лютого 2017 року за вих. № 98, в тім, що згідно особистого рахунку № НОМЕР_7 погосподарської книги № 5 власником домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 є ОСОБА_3. За вищевказаним об'єктом погосподарського обліку рахується житловий будинок: 1964 року побудови цегляний, критий залізом, загальна площа 51,2 кв.м., житлова площа - 32,1 кв.м. (а.с.18-19).

Також в матеріалах справи міститься технічний паспорт на житловий будинок в АДРЕСА_2, станом на 15 лютого 2017 року та довідка про вартість спірного домоволодіння від 15 лютого 2017 року, виготовлених КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», згідно яких за вказаною адресою розташовані наступні споруди: житловий будинок, сараї, погріб, кухня, вбиральня, навіси, колодязь, огорожа, загальна вартість будівель та споруд становить 70349,00 грн. (а.с.21-24).

Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом з`ясовано правовий режим земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_2 під будинком за тією ж адресою, а саме приналежність її ОСОБА_3 на праві власності та приналежність самого будинку за вказаною адресою на праві власності також ОСОБА_3

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до статті 41 Конституції України та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, право власності на нерухоме майно, що набуте до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнається державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права.

Відповідно до статті 86 Української РСР, що був чинний на час будівництва домоволодіння спадкодавцем, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, у 1964 році на час будівництва житлового будинку спадкодавцем питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР затверджено погоджену із заступником голови Верховного Суду Української РСР Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56), згідно з якою реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Вказана Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець за своє життя своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, якому на праві власності належав будинок по АДРЕСА_2 та земельна ділянка під ним, але спадкодавець за життя не оформив вказане право та враховуючи неможливість отримати позивачем правовстановлюючий документ, який би підтверджував його право власності на успадкований будинок, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 321, 392, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 174, 197, 212, 214-215, 223, 292, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, і складається з житлового будинку Літ. А-1, сараю Літ. Б, кухні Літ. В, сараю Літ. Г, сараю Літ. Д, навісу Літ. д, навісу Літ. Ж, вбиральні Літ. Е, погреба Літ. п/г, колодязя Літ. К, огорожі № 1-2, в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя Я. Л. Петен