Справа № 750/1319/17
Провадження № 2/750/731/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

треті особи - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

06.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить скасувати арешт на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження майна за № 2468578 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження майна запис № 2468578 на арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити.

Відповідач позов визнав.

Представник третьої особи Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігова в судове засідання не зявився, до суду надіслав листа про розгляд справи без участі представника та покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Першої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду надіслав листа про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2005 року змінений ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.07.2005 року було поділене майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16287 грн.85 коп.

У стадії виконання рішення суду сторони звернулись до державного виконавця із заявою про визнання мирової угоди, яка була передана до суду для вирішення по суті.

Відповідно до умов мирової угоди ОСОБА_2, передав у власність ОСОБА_1 1/4 частину належної йому на праві власності квартири розташованої в АДРЕСА_2, а ОСОБА_1 відмовилась від стягнення на свою користь 16287 грн.85 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2006 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.05.1994 року, виданого виконкомом Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова.

Постановою АА 292734 від 07.10.2005 року Деснянським відділом ДВС Чернігівського міського управління юстиції було накладено обтяження - арешт на нерухоме майно, заборона № 182 за 2005 рік, що зареєстровано 07.10.2005 року за №2468578 Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою.

З 2005 року ОСОБА_2 в даній частині квартири не проживає, не зареєстрований.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_1 на праві спільної приватної власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 27.01.2017 року ( а.с. 15, 16).

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2013 року №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку про зняття арешту з майна накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції АА 292734 від 07.10.2005 року, якою накладено арешт на ? частини квартири АДРЕСА_4, що належало ОСОБА_2, що зареєстровано 07.10.2005 року за №2468578 Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10,11,60, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Зняти арешт з майна накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції АА 292734 від 07.10.2005 року, якою накладено арешт на 1/4 частини квартири АДРЕСА_4, що належало ОСОБА_2, що зареєстровано 07.10.2005 року за №2468578 Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Л.В. Карапута