Справа № 370/72/17 Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/2721/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 46 03.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство АБ «Укргазбанк» про зобов'язання встановити межові знаки,-

встановила:

у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство АБ «Укргазбанк» про зобов'язання встановити межові знаки.

ОСОБА_3 звернулася до Макарівського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 будь - які роботи, як землевпорядні так і сільськогосподарські на спірній межі земельних ділянок позивача та відповідача до вирішення спору по суті.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року заяву задоволено та заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які роботи, як землевпорядні так і сільськогосподарські на спірній межі земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись із ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року про забезпечення позову, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не навів належної мотивації та не послався на відповідні докази щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Також, апелянт зазначив, що Макарівським районним судом Київської області не було прийнято до уваги наявність рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року №1016/3009/12, яке набрало законної сили та виконання якого є можливим оскільки, заборона здійснювати будь - які землевпорядні роботи прямо протирічить його резолютивній частині про зобов'язання відновити межі земельних ділянок.

Крім того, вищезазначене рішення на день подання апеляційної скарги до суду не виконане, що підтверджується Постановою Державного виконавця ВДВС Макарівського РУЮ Київської області від 14.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із невиконанням рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що дану справу призначено на 05 травня 2017 року, але сільськогосподарські роботи розпочинаються значно раніше, десь наприкінці березня. Тому є загроза, що відповідач до вирішення спору по суті та призначення правильної межі земельних ділянок проведе роботи на межі, а саме: обробить та засіє ділянку, або зіпсує взагалі цю частину ділянки, крім того, відповідач може встановити паркан, на придбання якого будуть потрібні додатково час та гроші.

З такими висновками колегія суддів у повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону, оскаржувана ухвала не відповідає.

Під час забезпечення позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

За правилами ч.1-3 ст.151 та ч.1 ст.153 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній; заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, зазначення причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вказівку на вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності; забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява повинна бути належно вмотивованою, обґрунтованою та повинна містити чіткі докази, якими позивач обґрунтовує можливість невиконання відповідачем суду в майбутньому.

Крім того, судом першої інстанції були прийняті твердження позивача про постійні погрози відповідача щодо встановлення паркану на спірній межі двох земельних ділянок, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази вищенаведеному.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить призначити проведення земельно - технічної експертизи, що не є по суті позовною вимогою, просить заборонити відповідачу проводити будь - які землевпорядні роботи на межі земельної ділянки позивача до вирішення спору по суті. Та зобов'язати відповідача встановити межові знаки, спільно з позивачем, згідно визначених судом на підставі висновків експерта меж земельних ділянок.

Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрало законної сили.

Колегією суддів, встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року № 1016/3009/12, яке набрало законної сили, зобов'язано ОСОБА_3 відновити межі земельних ділянок площею 0,25га., для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 0,361га., для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_2, що належить їй на праві власності згідно державних актів серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі № 810/6902/14 було відмовлено у вимогах ОСОБА_3 до ДЗК у Макарівському районі щодо внесення в Державну автоматизовану базу координати, які були внесені в обмінний файл згідно до договору №32-10-1152 від 26.10.2011 року згідно яких були зроблені виносив натуру 28 квітня 2012 року ТОВ «Магістральбудпроект» та 30 березня 2013 року ПП «Компанія Геосфера».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2015 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року залишено без змін.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції під час постановлення ухвали про забезпечення позову не звернув уваги на наявність рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 червня 2013 року №1016/3009/12, яке набрало законної сили та виконання якого є можливим оскільки заборона здійснювати будь-які землевпорядні роботи прямо протирічить його резолютивній частині про зобов'язання відновити межі земельних ділянок.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно задовольнив заяву про забезпечення позову в даній справі, чим порушив порядок вирішення даного питання.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення чинного цивільного процесуального законодавства, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, встановити наявність фактичних даних, які мають значення для справи і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року про забезпечення позову скасувати і передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді