Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1531/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

15.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року,

УСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи тим, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2013 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту від 26.05.2008 року №490066670 в розмірі 63195,71 грн., а також судові витрати в сумі 631,96 грн.

26.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу №2016-3 АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №490066670 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У зв'язку із зміною кредитора у зобов'язанні просили замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №383/1265/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості (а.с.147-148).

Ухвалою ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ставиться питання про скасування зазначеної ухвали суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушенням процесуального права і постановлення нової ухвали про задоволення заяви. Зазначено, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок невірного дослідження та оцінки доказів, неправильно застосовано норми матеріального та порушені норми процесуального права, в результаті чого прийнято необґрунтоване й незаконне рішення. Суд не надав належної оцінки укладеному між ними та ПАТ «Альфа-Банк» договору факторингу від 26.09.2016 року, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором №490066670 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У зв'язку із зміною кредитора у зобов'язанні вони мають право на заміну стягувача - ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та мають право вимоги до боржників.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» , ПАТ «Альфа-Банк», відповідач ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, своїх представників не направили, проте їх відсутність не перешкоджає розглядові справи, відповідно до вимог ст.305 ЦПК України справа розглянута без їх участі.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2013 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту від 26.05.2008 року № 90066670 в розмірі 63 195,71 грн., а також судові витрати в сумі 631,96 грн. (а.с.105-107).

На підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» від 11.11.2013 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області було направлено виконавчий лист по справі № 383/1265/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту (а.с.120-124).

26.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу №2016-3 АБ/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №490066670 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». ПАТ «Альфа-Банк» на виконання договору факторингу передало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до ОСОБА_3 за договором кредиту від 26.05.2008 року № 90066670 на загальну суму заборгованості 40 368, 90 грн., що підтверджується актом прийому передачі реєстру боржників (а.с.127-131).

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення вимоги), а згідно з вимогами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За змістом ч. 1 ст. 378 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що заявником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надано належного доказу відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 490066670 від 26.05.2008 року, оскільки в Додатку №1-1 до договору факторингу значиться ОСОБА_3, відносно якого рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2013 року заборгованість не стягувалась.

Суд вважав, що заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, не довів належними та допустимими доказами обставин, зазначених у заяві, і прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що при вирішенні питання про зміну способу виконання суд не в повній мірі з"ясував обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

У частині другій статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зміст поняття "спосіб виконання рішення" можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України. А саме, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

а) припинення дії, яка порушує право;

б) відновлення становища, яке існувало до порушення;

в) примусове виконання обов'язку в натурі;

г) зміна правовідношення;

д) припинення правовідношення;

е) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

є) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Залежно від встановленого суд мав вирішити питання про наявність чи відсутність правових підстав для зміни способу виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції не врахував вказані норми закону, не дослідив договір факторингу та додатки до нього, на який посилався заявник, щодо обсягу прав вимоги, які перейшли до фактора, не з'ясував, чи виконувалось рішення суду в примусовому порядку, не дав оцінки доказам, на які посилався заявник, розглянув справу без участі сторін та третьої особи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про безпідставність заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Наведене свідчить про порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для нового розгляду цього питання.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: