Ухвала

іменем україни

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Завгородньої І.М. Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до редакції газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до редакції газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є основним акціонером (фактично власником) Стрийського акціонерного проектно-виробничого товариства, до складу якого входить дочірнє підприємство - дитячий спортивно-оздоровчий табір «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться у с. Коростів Сколівського району Львівської області, яким безпосередньо він займається та підтримує на належному рівні. Зазначав, що у липні-серпні 2013 року у районному часопису «Бойківська думка», що є комунальною власністю і належить Сколівській районній раді Львівської області, зокрема у номерах НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року - ІНФОРМАЦІЯ_5 року опубліковано статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9», автором яких є кореспондент цього часопису - ОСОБА_4 Стверджував, що вже сама назва статті є, на його думку, недопустимою (асоціюється з концентраційним табором, фашизмом, катуванням, нелюдським ставленням до відпочиваючих дітей тощо), однак автор статей у їх змісті у своїх твердженнях грубо порушив чинне законодавство, що регулює діяльність засобів масової інформації та розповсюдження інформації, не перевіривши викладену ним інформацію у встановленому порядку. Стверджував, що вказана інформація є неправдивою, записаною автором лише зі слів ОСОБА_5, яка більш нічим не підтверджена. Крім того, зазначав, що у статті також викладена недостовірна інформація з приводу того, що дітям у таборі дають несвіжий та цвілий хліб, у таборі бігають миші та щури, а посередині табору є велике болото замість обіцяного ставу, що призводить до значної антисанітарії. Вказуав, що такі негативні твердження, викладені у статтях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9», порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

Враховуючи викладене, просив визнати інформацію, викладену у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_9» недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію, недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3, зокрема принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену у газеті «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_7 року - ІНФОРМАЦІЯ_3 року та номері НОМЕР_4 за ІНФОРМАЦІЯ_8 року - ІНФОРМАЦІЯ_5 року у статтях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» про те, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за час перебування у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1» неодноразово скаржилися своїм батькам і прабабусі ОСОБА_5 на жахливі та неналежні умови перебування у таборі, які створив його керівник ОСОБА_3; про те, що всім дітям, які перебували у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1», доставляли цвілий хліб і змушували відсортовувати дуже цвілий від не дуже цвілого та вживати останній у їжу; про те, що дітей, які перебували у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1», не годують; про те, що по ночах у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1» бігають щурі, а відпочиваючі там діти змушені через це вибігати з приміщень на територію табору; про те, що ОСОБА_3 як керівник табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» не дозволяє відвідувати дітей, які там відпочивають, як і не дозволяє давати їм передачі; про те, що власник дитячого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3 здійснив ОСОБА_5 погрозу вбивством, зокрема погрожував скинути її зі скелі, так як там її шукати ніхто не буде; про те, що власник дитячого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3 плюнув ОСОБА_8 (у буквальному сенсі) у вічі; про те, що власник табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3, змовившись із завгоспом табору, стверджував, що ОСОБА_5 напередодні була п'яною. А також шляхом зобов'язання відповідача редакцію газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області спростувати інформацію у визначений законом спосіб. Крім того, вказував, що протиправними діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у тривалому стресі, отриманому від ганьби та громадського осуду пов'язаною із викладеною у статтях негативною інформацією, наслідком чого він втратив сон, що призвело до погіршення його стану здоровя. Розмір завданої моральної шкоди оцінив у 100 000 грн, яку просив стягнути з ОСОБА_9 на свою користь.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3, зокрема принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену у газеті «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ІНФОРМАЦІЯ_3 року та номері НОМЕР_4 за ІНФОРМАЦІЯ_8 року - ІНФОРМАЦІЯ_5 року у статтях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» про те, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за час перебування у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1» неодноразово скаржилися своїм батькам і прабабусі ОСОБА_5 на жахливі та неналежні умови перебування у таборі, які створив його керівник ОСОБА_3; про те, що всім дітям, які перебували у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1», доставляли цвілий хліб і змушували відсортовувати дуже цвілий від не дуже цвілого та вживати останній у іжу; про те, що дітей, які перебували у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1», не годують; про те, що по ночах у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «ІНФОРМАЦІЯ_1» бігають щурі, а відпочиваючі там діти змушені через це вибігати з приміщень на територію табору; про те, що ОСОБА_3 як керівник табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» не дозволяє відвідувати дітей, які там відпочивають, як і не дозволяє давати їм передачі; про те, що власник дитячого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3 здійснив ОСОБА_5 погрозу вбивством, зокрема погрожував скинути її зі скелі, так як там її шукати ніхто не буде; про те, що власник дитячого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3 плюнув ОСОБА_8 (у буквальному сенсі) у вічі; про те, що власник табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3, змовившись із завгоспом табору, стверджував, що ОСОБА_5 напередодні була п'яною.

Зобов'язано редакцію газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області в одному із чергових номерів, що вийде друком, але не пізніше одного місяця з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати зазначену вище інформацію шляхом публікації спростування у рубриці «Кримінальна історія» таким самим шрифтом, що й статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9»,у яких міститься спростовувана недостовірна інформація.

Стягнуто з кореспондента газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 000 грн заподіяної внаслідок порушення особистих немайнових прав опублікуванням про нього зазначеної вище інформації у статтях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявив вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, посилаючись на те, що у часописі газети «Бойківська думка» Сколівської районної ради Львівської області було опубліковано статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9», які принижують його честь і гідність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За змістом указаної норми негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про інформацію» забороняється цензура - будь-яка вимога спрямована, зокрема, до журналіста, засобу масової інформації, його засновника (співзасновника), видавця, керівника, розповсюджувача, узгоджувати інформацію до її поширення або накладення заборони чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації.

Забороняється втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації, зокрема з метою поширення чи непоширення певної інформації, замовчування суспільно необхідної інформації, накладення заборони на висвітлення окремих тем, показ окремих осіб або поширення інформації про них, заборони критикувати субєкти владних повноважень. Умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналістів та/або переслідування журналіста за виконання професійних обовязків, за критику тягне за собою відповідальність згідно із Законами України.

Здійснюючи свою діяльність на засадах професійної самостійності, відповідно до ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст має право на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання інформації; відвідувати державні органи, органи місцевого самоврядування, а також підприємства, установи і організації та бути прийнятим їх посадовими особами; відкрито здійснювати записи, в тому числі із застосуванням будь-яких технічних засобів.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, заявленого ОСОБА_3 до газети «Бойківська думка» та кореспондента газети ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович