Справа № 161/5428/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/591/17 Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Черняк О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на матір дитини-інваліда за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. починаючи з 22 квітня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з підстав в ній зазначених.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, а відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 січня 2006 року від якого сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 жовтня 2016 року, постановлено розмір аліментів змінити, стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 3000 грн. на місяць до досягнення нею повноліття (а.с. 88-92).

Згідно висновку ЛКК № 137 комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» від 13 квітня 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на дитячий церебральний параліч атонічно-астатична форма, помірна розумова відсталість, є дитиною-інвалідом підгрупи «А», потребує стороннього догляду, лікування (а.с. 6).

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання та не працює (а.с. 8).

ОСОБА_3 має статус фізичної особи-підприємця та згідно інформації, наданої Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до наданих декларацій, загальна сума його доходу складала за 2014 рік 720400 грн., за 2015 рік 670300 грн., за 2016 рік 82000 грн. (а.с. 48-57).

З листа комунального закладу «Луцький центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» вбачається, що ОСОБА_3 у 2015-2016 роках звертався до даного медичного закладу (а.с. 84).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина-інвалід - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Цією ж статтею визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає з позивачем та є інвалідом дитинства.

ОСОБА_1 не має можливості працевлаштуватися, оскільки ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду і систематичного лікування.

При постановленні рішення судом першої інстанції взято до уваги матеріальне становище ОСОБА_3, його нестабільний і мінливий дохід та наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які також потребують матеріального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, як матері дитини-інваліда, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на утримання, оскільки розірвання шлюбу з відповідачем не позбавляє її такого права.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було досліджено податкові декларації платника єдиного податку, враховано щомісячну сплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 за рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, наявність ще двох дітей на утриманні відповідача.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді