Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель укладеним і виконаним в частині проведення повного розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила визнати договір купівлі-продажу комплексу будівель з розстроченням платежу від 12 вересня 2013 року укладеним та виконаним в частині проведення повного розрахунку покупцем -

ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що продавець - ОСОБА_6 відмовляється засвідчувати письмово факт проведення розрахунку та виконання покупцем - ОСОБА_4 вищезазначеного договору.

Зазначала, що договір купівлі-продажу комплексу будівель був укладений між сторонами 12 вересня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу.

Відповідно до п. 2.6 договору факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору засвідчується заявою продавця, що є невід'ємною частиною цього договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріального.

Продавець ОСОБА_5 відмовилась виконати зазначений пункт договору, що позбавляє права покупця - ОСОБА_4 здійснити реєстрацію права власності на комплекс будівель (п. 4.9 договору).

Під час розгляду справи ОСОБА_5 подала зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель невиконаним та розірваним.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області

від 05 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня

2016 року прийнято відмову ОСОБА_5 від зустрічного позову. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня

2015 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року скасовано рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із безпідставності вимог ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та виконаним, оскільки право власності на спірну будівлю вже зареєстроване за ОСОБА_4

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, зокрема ст. 16 ЦК України.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 вересня 2013 року ОСОБА_5, як продавець, та ОСОБА_4, як покупець, уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу комплексу будівель (реєстровий

№ 608).

Відповідно до п. 2.6 договору факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору засвідчується заявою продавця, що є невід'ємною частиною цього договору, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 просила визнати зазначений договір укладеним та виконаним, у зв'язку із тим, що вона сплатила передбачену договором суму коштів, при цьому ОСОБА_5 не надає заяву про виконання умов договору щодо здійснення оплати, яка є обов'язковою для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі ст. 396 ЦКУкраїни.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК,ст. ст. 3, 4 ЦПК України). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові (п. 3 постанови).

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, про що роз'яснено судом апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О. Писана