Справа № 127/193/17-ц Провадження № 22-ц/772/1249/2017Головуючий в суді першої інстанції Король О. П.
Категорія 27Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Якименко М.М.,

суддів: Іващука В.А., Ковальчука О.В.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання договору іпотеки припиненим за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» було задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки №1/ 65/ 290508, укладений 29.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Танк» (далі Банк) та ОСОБА_2.

Стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат по оплаті судового збору 551,20 гривень та 5120,00 гривень витрат на правову допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В скарзі посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу ОСОБА_2 подав письмові заперечення, в яких просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що остання є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Таким вимогам рішення суду відповідає в повному обсязі.

Судом першої інстанції було встановлено, що 29.05.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1/65/2905/08, за умовами якого Банк надав позичальнику споживчий кредит в розмірі 42 000,00 доларів США терміном до 18.05.2018 року, з відсотковою ставкою 16%.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, неустойки та інших штрафних санкцій, які передбачалися кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 1 65/290508 від 29.05. 2008 року( далі Договір).

Згідно з п. 1.2. Договору іпотекодавець , як майновий поручитель боржника, передав в іпотеку Банку, як іпотекодержателю, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань належну йому квартиру АДРЕСА_1.

За умовами Договору ( п.6.3), дана угода діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, Банк звернувся до суду з позовом.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року на користь Банку стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 801,09 доларів США, що на день ухвалення рішення становило 431 241,44 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. Дане рішення набуло законної сили 13.01.2015 року. Видано виконавчий лист.

26.05.2016 року державним виконавцем Калинівського районного ВДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_3, в зв'язку з виконанням судового рішення - повним погашенням боргу.

Не погодився з такою постановою Банк та оскаржив її в апеляційному порядку, звернувшись до суду із скаргою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2016 року, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційого суду Вінницької області від 12.07.2016 року, скаргу Банку було залишено без задоволення.

Згодом ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 36 519,39 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 804 113,47 гривень шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, яка належить ОСОБА_2 , за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом), на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про виконавче провадження".

За наслідками розгляду вказаної заяви рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2016 року ПАТ "БМ Банк" було відмовлено у задоволенні його позову, в зв'язку з необгрунтованістю. Суд в своєму рішенні встановив, що ОСОБА_3 було погашено всю суму заборгованості за кредитним договором , яка була визначена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року, тобто повне виконання кредитних зобов'язань, що, як правильно вказав суд першої інстанції, в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи.

Ч. 1 ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов 'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Приймаючи до уваги ту обставину, що судом вже встановлено факт належного виконання боржником основного зобов'язання, відмовлено іпотекодержателю у зверненні стягнення на предмет іпотеки, висновок суду про наявність підстав для припинення зобов'язання за неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає, є правильним.

Так, судом встановлено, що п. 2.1.5 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за даним Договором та/ або Боржником звернути стягнення на Предмет іпотеки, в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 4.2 договору звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Таким чином, міський суд правильно зробив висновок, що Банк, як іпотекодержатель, вже скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому йому було відмовлено. Тобто іпотекодержатель реалізував своє право на таке звернення.

Такий висновок узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №6-79цс15 від 22.04.2015 року .

Відсутність у Іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки призводить до припинення зобов'язання неможливістю його виконання у зв 'язку з обставиною, за якою жодна із сторін не відповідає (ч. 1 ст. 607 ЦК України). Так, іпотедовавець не може відповідати за те, що боржник виконав рішення суду, а кредитор не обґрунтував існування заборгованості за кредитним договором та її співмірність з вартістю предмета іпотеки. При цьому іпотекодавець також не може відповідати за те, що боржник під час розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки виконав рішення суду та повністю погасив стягнуту з нього заборгованість за кредитним договором.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно виходив із доведеності повного виконання кредитних зобов'язань, наявності відмови судом у зверненні стягнення на предмет іпотеки, що , як правильно вказав суд, в свою чергу унеможливлює повторне звернення Банку з таким позовом, а відтак збереження іпотеки спірного майна, як правильно зазначив суд, протирічить таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером правовідносин, що склалися між сторонами, правильно застосував норми матеріального права до них, дав їм належну правову оцінку.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо того, що Апеляційним судом Вінницької області було встановлено наявність боргу перед Банком, адже рішення Вінницького міського суду від 31.08.2016 року, яким було відмовлено відповідачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки, було залишено ухвалою суду від 26.12.2016 року без змін.

Рішення суду є законним , обгрунтованним та справедливим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: