Справа № 214/2553/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Представник позивача разом із позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на все нерухоме майно відповідача де б воно не знаходилось; накласти арешт на всі банківські рахунки, що зареєстровані на імя ОСОБА_4; накласти арешт на всі розрахункові рахунки та все рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у власності ТОВ «Торговий Дім Кривбасрудзбут»; заборонити ОСОБА_5 вчиняти будь які дії щодо відчуження будь-якого рухомого та нерухомого майна; тимчасово заборонити ОСОБА_4 виїзд за межі України до прийняття рішення по справі. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказала, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу було придбано нерухоме та рухоме майно, крім того ОСОБА_4 відкрив ТОВ «Торговий Дім Кривбасрудзбут» де значиться власником, відповідно для відкриття ТзОВ «Торговий Дім Кривбасрудзбут» з коштів майна подружжя вніс грошову суму уставного фонду. Відповідач відмовляється ділити набуте під час шлюбу майно у звязку із чим позивач змушена звернутись до суду. Представник позивача вважає що такий вид забезпечення позову є спів розмірним позовним вимогам та унеможливить намагання відповідача розпорядитись майном набутим під час шлюбу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши доводи представника позивача на підтвердження заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що заявник просить суд накласти арешт на все нерухоме майно відповідача, всі банківські рахунки відкриті на імя відповідача, при цьому заявник не конкретизував, на яке саме нерухоме майно слід накласти арешт, а також не надав доказів наявності відкритих на імя відповідача банківських рахунків.

Крім того, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі розрахункові рахунки та все рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у власності ТОВ «Торговий Дім Кривбасрудзбут» може заважати здійсненню господарської діяльності господарюючого субєкта та в подальшому може призвести до незворотніх наслідків.

Також, суд вважає, що заявником не було доведено існування реальної загрози або наміру відповідача відчужити належне йому майно та не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд вважає, що заявником не дотримано вимоги співрозмірності видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогам, відповідно до вимог ч.3 ст. 152 ЦПК України.

Крім того, згідно п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак заявником до позовною заяви не додано доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірах, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки представник позивача не довів суду, що забезпечення позову є доцільним і відповідає вимогам співмірності позову заходам його забезпечення.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208 210, 212 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала про відмову забезпечення позову не підлягає оскарженню.

Суддя Н.Р. Ступак