Справа № 462/5343/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить сягнути із відповідача на її користь грошову суму в розмірі 6749,17 грн., з яких 155,90 грн. основна заборгованість, 88,64 грн. - інфляційні втрати, 4,63 грн. - 3% річних, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди і 1500 грн. витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживає в квартирі АДРЕСА_1. З 24.07.2014 року по 26.07.2014 року на фасаді будинку за усною угодою із майстрами та відповідачем, що проживає у квартирі АДРЕСА_2, проводилися роботи із утеплення фасаду. Оплата робіт проводилася окремо, поквартирно, за винятком купівлі фарби фасадної в кількості 7 л, вартістю 258,85 грн., та кольорового пігменту, вартістю 52,95 грн, тобто всього 311,80 грн., яку придбала вона. Стверджує, що за попередньою домовленістю відповідач зобов'язувалася після закінчення робіт повернути половину затраченої суми, зокрема, дана умова була озвучена й майстрам, що виконували такі роботи. Проте частина суми, що мала сплатити відповідач, їй так і не повернута. Заборгованість становить 155,90 грн. Крім того, своїми діями відповідач заподіяла позивачу і моральної шкоди, оскільки позивач змушена була неодноразово звертатися з вимогою про повернення власних коштів, тим самим принижуючись, що завдало їй постійних стресів. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн. Також, вважає, що із відповідача підлягає стягненню 3% річних і інфляційні втрати. Крім того, просить стягнути понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

В судове засідання позивач, яка була належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, не з'явилася, натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що є правом особи, яка бере участь у справі, закріпленим в ч.2 ст.158 ЦПК України. В поданій заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позові і відповідно до доказів, які є в матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на його безпідставність. Пояснила, що жодної домовленості між сторонами у справі щодо спільного придбання фарби чи інших спільних витрат не було. Дійсно у 2014 році мало місце часткове утеплення фасаду квартири відповідача, але домовленості в неї були виключно з майстрами, які ці роботи виконували, про те, що роботи мають бути виконані під ключ. Майстри роботи виконали, відповідачка з ними розрахувалася в повному обсязі. Жодних претензій щодо оплати робіт з боку бригади виконавців до неї не було. Вимоги позивача вважає надуманими та необґрунтованими, а додатки до позову такими, що не підтверджують обставини, наведені у позовній заяві і вимоги ОСОБА_2 Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0002562, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони проживають в одному будинку АДРЕСА_1, а відповідач - АДРЕСА_2. В даному будинку в липні 2014 року силами найманих майстрів проводились роботи по утепленню фасаду, оплата за які проводилась поквартирно. Дані роботи передбачали також пофарбування фасаду, що було виконано.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що вона придбала фасадну фарбу і кольоровий пігмент, всього матеріалів на суму 311,80 грн., половину якої за попередньою домовленістю відповідач зобов'язувалася після закінчення робіт їй повернути.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з положеннями ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Частина 1 ст.206 ЦК України передбачає, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто, в тому числі з договорів та інших правочинів . Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, суду не надано позивачем на виконання вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України належних і допустимих доказів на підтвердження факту наявності домовленості між нею та відповідачкою щодо оплати матеріалів, використаних під час проведення ремонтних робіт.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що такий факт встановлений постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 09.09.2014 року про закриття кримінального провадження №00025, оскільки, як вбачиться із змісту вказаної постанови, встановлені в ній обставини виключно зі слів самої потерпілої ОСОБА_2

Крім того, судом витребовувались матеріали кримінального провадження №0002562 за заявою ОСОБА_2 Разом з тим, доказів обставин, на які посилається позивач, кримінальне провадження не містить.

Жодних інших належних та допустимих доказів існування домовленості між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 щодо спільної купівлі фарби та покладення на відповідачку зобов'язання щодо компенсації її вартості, позивачем не представлено.

Наявні в матеріалах справи копії чеків, виданих ФОП ОСОБА_5, не підтверджують факт придбання фарби саме позивачкою ОСОБА_2 та факт її використання для фарбування фасаду квартири відповідачки. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено факт купівлі нею вказаної в чеках фарби та використання її на спільні потреби.

Оскільки суд дійшов висновку про необгрунтованість вимоги про стягнення коштів, то відповідно безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3 % річних від суми заборгованості.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на те, що жодних доказів протиправної поведінки, чи іншого порушення прав з боку відповідачки позивачкою не доведено, тому вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд також вважає безпідставними.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.