АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1031/16-ц 22-ц/774/1024/К/17
Справа №214/1031/16-ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження №22ц/774/1024/К/17 суддя Хомініч С.В.
Категорія 54 (VI) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар Гладиш К.І.,

за участі позивача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Філії- Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України», третя особа: Криворізька міська профспілкова організація працівників державних установ, про поновлення на роботі та стягнення сум. -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 05.05.2015 року наказом №116 від 28.04.2015 року була прийнята на роботу до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» на посаду завідувача територіально відокремленим безбалансовим відділенням ІІІ-Б типу №10003/0448 ТВБВ 1-А типу №10003/0448. 02.11 2015 року за наказом №303 від цієї ж дати була переведена на посаду завідувача територіально відокремленим безбалансовим відділенням IV типу №10003/0348. 10 лютого 2016 року відповідно до наказу №335-к її звільнено у звязку із втратою довір`я, за грубе порушення правил операційно-касової роботи, за п.2 ст. 41 КЗпП України. Позивач вважала своє звільнення незаконним, оскільки безпосереднього доступу до грошових цінностей у своїй роботі не мала, забезпечити схоронність своїх паролів до електронного ключа доступу вона не могла, адже її робочий стіл відповідним чином не обладнано тощо. Просила суд поновити її на займаній посаді, скасувати запис у трудовій книжці про звільнення, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000 грн. ОСОБА_6 стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року, описку в якому усунено ухвалою того ж суду від 09.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено її на посаді завідувача територіально відокремленим безбалансовим відділенням IV типу №10003/0348 з 10 лютого 2016 року, скасовано у трудовій книжці позивача запис про звільнення, стягнуто на користь позивача заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня ухвалення рішення суду 50830 грн., на відшкодування моральної шкоди стягнуто 1000 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу стягнуто 3000 грн., у задоволенні решти вимог відмовлено. Також даним рішенням допущено його негайне виконання щодо поновлення на роботі та щодо стягнення заробітної плати за один місяць, на користь держави з відповідача стягнуто судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача поставив питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначивши про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема постановлення рішення суду за недоведених позивачем обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.

Так, суд не взяв до уваги, що проведеною службовою перевіркою, а згодом підтверджено висновками службового розслідування встановлено порушення позивачкою посадових обовязків, внутрішніх нормативних документів банку та чинного законодавства, що призвело до неправомірного привласнення коштів за вкладними операціями фізичних осіб (клієнтів банку) та матеріальних збитків роботодавця на загальну суму 9300 грн., що обєктивно призвело до втрати довіри до позивача з боку банку, так як позивачка є особою, яка безпосередньо обслуговує грошові цінності.

Крім того, судом не визнано незаконним наказ про звільнення позивачки з роботи. Безпідставними вважає представник відповідача посилання позивачки на неправомірні дії банку та його нелюдську поведінку по відношенню до неї. Адже перевірка та контроль підпорядкованої установи не є протиправним діянням відповідача, а є його законною функцією при здійсненні контролю діяльності підпорядкованих установ банку, що передбачено його положеннями та статутом.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно розірвано трудовий договір за ч.2 статті 41 КЗпП України з позивачкою, оскільки вона не займала посаду безпосередньо повязану із обслуговуванням грошових коштів, не довів наявність у діях позивачки як працівника конкретних порушень, та її вини.

Колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу № 1165/к від 28.04.2015 року з 05.05.2015 року була прийнята на роботу в АТ «Ощадбанк» на посаду завідувача ТВБВ № 10003/0448. ТВБВ № 10003/0348; відповідно до наказу № 3055/К від 02.11.2015 року на виконання постанови правління АТ «Ощадбанк» № 785 від 02.09.2915 року «Про затвердження типової організаційної структури регіонального управління АТ «Ощадбанк» та Переліку основних завдань та функцій структурних підрозділів регіонального управління АТ «Ощадбанк» у новій редакції, у звязку із реорганізацією, переведена на посаду завідувача ТВБВ № 10003/0348. 02 липня 2015 року між Відповідачем та Позивачем укладено Типовий договір про повну індивідуальну відповідальність. 02 листопада 2015 року Позивачка ознайомлена із Посадовою інструкцією завідувача ТВБВ № 10003/0348 АТ «Ощадбанк», затвердженою начальником філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк».

10 лютого 2016 року ОСОБА_2 звільнено у звязку із втратою довіря за грубе порушення правил операційно-касової роботи згідно з наказом №335/к від 10.02.2016 року (п.2 ст. 41 КЗпП України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України) трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обов'язкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Зазначена правова позиція також висловлена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року в справі № 6-1093цс15.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди, як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням,зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Зазначена правова позиція також висловлена в Постанові судової палати у цивільних, справах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 6-100цс16.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Пунктом 28 даної Постанови зазначається, що безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо. Ключові слова, що відображають розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, - це "прийняття" і "збереження". Особи, які безпосередньо їх обслуговують, це переважно особи, які займаються прийманням, збереженням, транспортуванням і розподілом матеріальних цінностей, наприклад, продавці, касири, завідувачі базами тощо. Під термінами «зберігання», «обслуговування» і «розподіл цінностей» слід розуміти широке коло операцій по експедиції чи по відпусканню цінностей, іноді зовсім не пов'язаних з безпосереднім їх обслуговуванням. За загальними правилом такі працівники у разі нестачі матеріальних цінностей несуть повну матеріальну відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів. Для вирішення питання про те, чи відноситься працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні чи культурні цінності, необхідно докладно ознайомитися з колом його обов'язків, і що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати, чи становить виконання операцій, що пов'язані з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов'язків, чи носить виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Обов'язок по обслуговуванню цінностей може бути передбачений тарифно-кваліфікаційними довідниками, посадовими інструкціями та іншими нормативними актами.

Відповідно до посадової інструкції завідувача ТВБВ № 10003/0348 від 05.05.2015 року ОСОБА_2.:

забезпечує збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ. Несе відповідальність за забезпечення повної схоронності готівки у ТВБВ (п. 2.22);

здійснює контроль за станом захисту інформації у ТВБВ (п.2.4);

контролює виконання працівниками ТВБВ посадових інструкцій (п. 2.29);

попереджає та запобігає виникненню операційних ризиків (п.2.30);

організовує належний контроль за проведенням всіх операцій в АБС, що здійснюються в ТВБВ (п.2.31);

організовує контроль за перевіркою первинних документів (п.2.32).

Згідно з п.4.1.2 Посадової інструкції ОСОБА_2 несе відповідальність за невиконання та неналежне виконання функцій та обовязків, встановлених посадовою інструкцією та згідно з п. 4.1.5 несе відповідальність за недотримання працівниками ТВБВ вимог чинного законодавства та нормативних документів Банку при виконанні банківських та інших операцій.

Також, відповідно до підписаного ОСОБА_2 Типового договору про повну матеріальну відповідальність від 02.07.2015 року вона несе повну матеріальну відповідальність при виконанні роботи, повязаної із зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням, видачею цінностей та зобов'язується суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями.

Відповідно до службової записки начальника відділу ревізій та контролю ОСОБА_7 від 10.02.2016 року «Щодо виявлення фактів привласнення коштів вкладників на ТВБВ № 10003/0348» 08.02.2016 року при підготовці до документальної перевірки ТВБВ № 0348 при перевірці первинних документів послід контролю вкладних операцій було виявлено зняття коштів з рахунку вкладника ОСОБА_6, а саме: підпис на видаткових касових документах не відповідав підпису вкладника на договорі банківського рахунку, укладеному з клієнтом та підпису на прибутковому касовому документі, оформленому при відкритті вкладу. Руху коштів за даним рахунком за даними АБС «БАРС» не було з 2011 року.

При проведенні зустрічної перевірки з вкладником ОСОБА_6, вкладник письмово не підтвердила зняття коштів з власного рахунку 06.11.2015 року - в сумі 1200,00 грн.. 07.12.2015 року - в сумі 4000.00 грн., 14.12.2015 року - в сумі 4100,00 грн., на загальну суму 9300.00 грн. (підтвердження від 09.02.2016 року).

Всі зазначені операції були ініційовані та підтверджені в АБС «БАРС» електронним цифровим підписом завідуючої ТВБВ № 10003/0348 ОСОБА_2 з використанням особистого (таємного) ключа ОСОБА_2

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 10.02.2016 року зазначені проводки нею не здійснювались, а доступ до її паролів та особистого електронного ключа мали інші касири відділення без її відома, тобто вона письмово підтвердила компрометацію особистого електронного ключа.

Відповідно до Правил роботи із засобами криптографічного захисту, затверджених наказом по філії № 1841 від 05.08.2015 року (далі- Правила), за зберігання та використання особистого електронного ключа у робочий час та під час перерви відповідальність несе власник особистого електронного ключа.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 вбачається неналежне виконання вимог її посадової інструкції та вищезазначених Правил.

Судом першої інстанції безпідставно проігноровано висновок службового розслідування від 15.03.2016 року, яким підтверджено факт незаконного зняття коштів з рахунку вкладника Банку в ТВБВ № 10003/0348 ОСОБА_6 на загальну суму 9 300,00 грн., діями по привласненню коштів з вкладного рахунку ОСОБА_6 сприяли порушення та неналежне виконання завідуючою ТВБВ № 10003/0348 ОСОБА_2 посадової інструкції в частині здійснення належного контролю за діяльністю відділення та порушення розділу II Правил роботи із засобами криптографічного захисту, в частині умисної компрометації ОСОБА_2 особистого електронного ключа.

Обєктивно встановлено і визнано позивачкою у судовому засіданні, що операції зняття коштів з власного рахунку ОСОБА_6 були ініційовані та підтверджені в АБС «БАРС» електронним цифровим підписом завідуючої ТВБВ № 10003/0348 позивачкою по даній справі ОСОБА_2 з використанням її особистого (таємного) ключа.

Отже роботодавець мав підстави вбачати у діях ОСОБА_2 привласнення коштів за вкладним рахунком клієнта Банку або надання можливості здійснення привласнення коштів іншим особам, що стало можливим внаслідок умисної або через халатність компрометації нею особистого електронного ключа, чим була заподіяна шкода Банку на загальну суму 9300,00 грн. А отже мав підстави втратити довіру до такого працівника.

Той факт, що за ініційованим банком кримінальним провадженням № 0000533 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України відносно ОСОБА_2 ще не постановлено обвинувального вироку суду не позбавляє права роботодавця звільнити такого працівника за втратою довір`я. Зазначена правова позиція також висловлена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року в справі № 6-1093цс15.

Колегія суддів також не може погодитися із висновком суду першої інстанції про неможливість звільнення позивачки з роботи за ініціативою роботодавця у звязку з тим, що вона є одинокою матірю, тому що відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року визначено, що одинокою є мати, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька, або такий запис вчинено за вказівкою матері і яка утримує дитину сама. В даній справі позивачка народила дитину у шлюбі, в графі батько зазначено її чоловіка. Інших доказів що позивачка має статус одинокої матері суду не надано.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем правомірно було застосовано п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та трудовий договір з позивачкою було припинено, у зв'язку із втратою довіря, за грубе порушення правил операційно - касової роботи, тому рішення суду про задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, а також в частині судових витрат та судового збору підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Згідно до ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, позивача звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем компенсуються за рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України», третя особа: Криворізька міська профспілкова організація працівників державних установ, про поновлення на роботі та стягнення сум відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Головного Управління Державної Казначейської служби у Дніпропетровській області на відшкодування судового збору, віднесеного на рахунок держави, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_5 України» 1212,64 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: