Справа № 196/325/17
№ провадження 2/196/225/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в справі звернулася із даним позовом, посилаючись на наступні обставини:

- 18 липня 2014 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір займу грошових коштів на суму 60000 грн., що підтверджується розпискою;

- вона надала ОСОБА_2 суму займу 60000 грн., про що вони зазначили в розписці та засвідчили власними підписами в присутності третіх осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- ОСОБА_2 отримав грошові кошти та зобовязувався повернути вказані кошти в строк до 01.03.2017 року;

- на підтвердження обовязків ОСОБА_2 передав в якості застави належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: пров.Ворошилова, 1 с.Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_2 на підставі рішення про реєстрацію права власності від 25.03.2003 року, зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг №222614, виданий ОКП "Царичанське БТІ" та Свідоцтва про право власності від 25.03.2003 року;

- у розписці сторони зазначили, що в разі порушення строків повернення суми позики, позивач (позикодавець) має право звернутись до суду з вимогами про звернення стягнення на житловий будинок;

- у визначений строк відповідач суму позики не повернув.

Посилаючись на вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 572, 590, 610 ЦК України, позивач прохає в рахунок погашення заборгованості за договором займу від 18 липня 2014 року у розмірі 60000 грн. звернути стягнення на предмет застави - визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: пров.Ворошилова, 1 с.Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області.

У судове засідання позивач не зявилася, надіславши заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання також не зявився, надіславши заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, факт отримання грошей 18 липня 2014 року в сумі 60000 грн. під заставу майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) підтверджує, позовні вимоги визнає.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяву з проханням провести розгляд справи у їх відсутність, підтверджують факт отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_1 суми займу - грошових коштів в розмірі 60000 грн., не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне.

18 липня 2014 року ОСОБА_2 позичив у позивача в даній справі ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третіх осіб в даній праві) гроші в сумі 60000 грн., які зобовязувався повернути в строк до 01 березня 2017 року, що підтверджується письмовою розпискою від 18 липня 2014 року (а.с.8).

На підтвердження виконання своїх обовязків ОСОБА_2 передав в якості застави житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: провулок Ворошилова, буд.№1 в с.Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області, який належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №938022 від 25.03.2003 року (дублікат) (а.с.12), відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №222614, виданого ОКП "Царичанське БТІ" 25.03.2003 року (а.с.11).

У розписці сторонами було зазначено, що позичальник відповідає перед позикодавцем майном, що виступає в якості застави, а також, що в разі порушення строків повернення суми позики, позикодавець має право звернутись до суду з вимогами про звернення стягнення на вище вказане майно.

Згідно ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України Про заставу). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону України Про заставу).

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 1 (один) по провулку Ворошилова в с.Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №938022 від 25.03.2003 року (дублікат), відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №222614, виданого ОКП "Царичанське БТІ" 25.03.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до районного суду протягом 10 днів з дня проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Головуюча О.М.ГУДИМ