Справа № 598/336/17
провадження № 2/598/266/2017
РІШЕННЯ

іменем України

"11" травня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в

складі: головуючого Левків А.І.

при секретарі Шевчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про втрату права на проживання та виселення з квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про втрату права на користування житлом по вул.Грушевського, 22/34 в м.Збаражі Тернопільської області та виселення із квартири.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 серпня 2014 року між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №2889. Відповідно до пункту 9 даного договору, відповідачі зобовязувались знятись з реєстрації особисто та інших осіб, які проживають у вказаній квартирі і передати квартиру покупцю. Однак на даний час вони зареєстровані у вказаній квартирі і добровільно знятись з реєстрації в ній не бажають, чим перешкоджають позивачу належним чином користуватись вказаною квартирою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, по невідомим суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи їм було повідомлено належним чином, через опублікування оголошення в пресі.

Представник позивача не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказах.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу укладеного між ним та відповідачами (а.с.4).

Відповідно до копії будинкової книги відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у вищевказаній квартирі на даний час (а.с.5-7).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За вказаних обставин судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у якій проживають відповідачі, однак не є членами сімї власника вказаної квартири, тому необхідно усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним жилим приміщенням квартирою та виселення їх із вказаної квартири.

Крім того, суд вважає за доцільне стягнути з кожного з відповідачів в користь позивача по 320 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 213-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право на користування квартирою № 34 по вул.Грушевського, 22 в м.Збараж Тернопільської області та виселити їх із вказаної квартири.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 по 320 (триста двадцять) гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для відповідача та третіх осіб з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: А.І.Левків