№ 336/2968/15-ц
пр.№ 2/336/3/2017

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Запоріжжя Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Суркової В.П.,
при секретарі Прохоровій О.А.,
за участю представника
відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цвільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» до ОСОБА_1 Вітаутас, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові зазначив, що 15.08.2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_3» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 27 000,00 доларів США на строк до 14.06.2017 року зі сплатою 13,4 відсотків за користування кредитними коштами.
14.01.2010 року було підписано договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, за умовами якого строк користування кредитними коштами подовжено до 14.09.2026 року, розмір процентної ставки 13,4 відсотків річних, і визначена валюта платежів долари США, а нараховані, але не сплачені проценти за період з 16.10.2008 року по 14.01.2010 року в сумі 2494,45 долларів США були перенесені на кінець строку погашен6ня кредиту (реструктуризація).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, в який 14.01.2010 року були внесені зміни у відповідності до додатку № 1 до кредитного договору.
Просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану заборгованість та понесені судові витрати.
В судовое засідання представник позивача не зявився, надав заяву у якій позов підтримав у повному обсязі, наполягає на його задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов не визнав, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 отримала кредит у гривнях, а не у доларах США. Позивач не надав доказів на спростовування цієї обставини. Крім того, позивачем не надано оригінал меморіального ордеру, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надав заперечення в яких просив припинити договір поруки, укладений між банком та ним з мотивів порушення позивачем ст.ст. 251, 559 ЦК України.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача ОСОБА_4
Вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, о залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.
Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), при цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15.08.2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_3»», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 547/707486 (а.с.4-10), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 27 000,00 доларів США на строк до 14.06.2017 року зі сплатою 13,4 відсотків за користування кредитними коштами, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, та щомісячною сплатою процентів за користування кредитними коштами (а.с. 11-13).
14.01.2010 року було підписано договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, за умовами якого строк користування кредитними коштами подовжено до 14.09.2026 року, розмір процентної ставки 13,4 відсотків річних, і визначена валюта платежів долари США, а нараховані, але не сплачені проценти за період з 16.10.2008 року по 14.01.2010 року в сумі 2494,45 долларів США були перенесені на кінець строку погашення кредиту (реструктуризація) (а.с. 15-19).
Цього ж дня в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3», та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 193/2008, за умовами якого порукою забезпечувалось виконання зобовязання за кредитним договором (а.с. 26-27), в який 14.01.2010 року були внесені зміни у відповідності до додатку № 1 до кредитного договору (а.с.28-29).
Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27 000,00 доларів США, що підтверджується копією валютного меморіального ордеру № 1 від 15.08.2008 року (а.с.30), який в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК є належним доказом отримання відповідачкою кредитних коштів.
Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 року меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунків платника і внутрішньобанківських операцій.
Відповідно до постанови НБУ №601 від 08.12.2004 року строк зберігання оригіналу меморіального ордеру складає пять років. Враховуючи, що кредитний договір між сторонами був укладений у 2008 році, а позивач звернувся до суду з позовом у 2015 році строк зберігання оригіналу меморіального ордеру про видачу кредитних коштів за кредитним договором № 247/700679 сплив та був знищений банком.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 5.6 постанови НБУ №254 від 18.06.2003 року «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
ОСОБА_1 свої зобовязання за даним договором належним чином не виконала, не сплачувала щомісячні платежі.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 615, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 3.2.3 зазначеного кредитного договору банк прийняв рішення про дострокове повернення кредиту, про що відповідачі були повідомлені (а.с.16-17).
На час розгляду цієї справи договір поруки є чинним, так як не був розірваний сторонами, не визнаний недійсним за рішенням суду, оскільки сторони не звертались до суду з відповідними позовами та не припинив своєї дії через те, що згідно із п.4.1 цього договору він діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.
Встановлено, що відповідачі відмовляються у добровільному порядку погасити вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором на користь банку.
За ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з того, що боржник ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором, забезпеченого порукою, вона та поручитель ОСОБА_4 повинні відповідати перед позивачем як солідарні боржники.
Враховуючи правову природу пені, передбаченої ч. 3 ст. 549 ЦК України, як однієї з форм цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що пеню слід стягнути з відповідачів в національній валюті України гривні у відповідності до ст. 192 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654 грн.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, ч. 1 ст. 546, ст. ст. 553, 554, 559, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України,
Позов публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.П. Суркова