Провадження № 2/761/2315/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 14 листопада 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 серпня 2016 року о 10 год. 35 хв. в місті Києві, по вулиці Мельникова, 83-А, за участю транспортного засобу «Хюндай», д. н. з. НОМЕР_1, під його керуванням та тролейбуса марки «МАЗ 103 Е», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, який є працівником Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 Комунального підприємства «Київпастранс», йому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 208 425 грн. 19 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 00 коп., розмір якої він обґрунтовує тим, що внаслідок вказаної ДТП він отримав черепно-мозкову травму та стрімке падіння зору. Крім того, зазначає, що у нього померла дружина та він залишився один із дванадцятирічним сином, догляд за яким ліг на його плечі, у тому числі, необхідність відвезення дитини до школи та додому, що стало неможливим через пошкодження транспортного засобу та через віддаленість школи і специфіку його роботи, оскільки він є військовослужбовцем. Зауважує, що на тривалий час після ДТП йому та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, внаслідок чого велика кількість запланованих раніше справ, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти або відмовитися взагалі. При цьому, також вказує, що він сплатив 1 000 грн. 00 коп. за визначення вартості збитку, заподіяного йому, як власнику пошкодженого майна та 741 грн. 00 коп. за послуги евакуатора та електронне повідомлення. Зауважує, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах із Відповідачем. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути на його користь вказані суми із Відповідача, а також присудити на його користь судові витрати, пов'язані із розглядом справи кошти.

У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. При цьому Позивач також зазначив, що дорожньо-транспортна пригода суттєво вплинула на стан стосунків у сім'ї, оскільки через пошкодження автомобіля, він втратив можливість повноцінно контролювати сина, оскільки його дружина померла та відповідальність за дитину повністю лягла на його плечі. Також зауважив, що на даний час автомобіль ним не відремонтовано.

Представник Відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі з мотивів його недоведеності належними і допустимими доказами. При цьому зауважив, що на його думку, Звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу складений в порушення діючого законодавства, оскільки не містить підстав його проведення і, що Позивачем не у належний спосіб повідомлено Відповідачу про огляд пошкодженого автомобіля, оскільки повідомлення не містило дати проведення огляду транспортного засобу та відсутні були засоби зв'язку із станцією технічного обслуговування. Крім того, посилаючись на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, представник Відповідача зауважив, що визначений Позивачем розмір моральної шкоди є також необґрунтованим та не підтверджений належними доказами.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, заперечення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхніми працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В частині 1 та 3 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено відповідний цивільно-правовий договір.

Судом встановлено, що 27 серпня 2016 року, о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_2, керуючи тролейбусом марки «МАЗ 103 Е», д.н.з. НОМЕР_3, по вул. Мельникова, 83-А, в м. Києві, порушив п.16.13 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням Позивача, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 5).

Судом також встановлено, що власником транспортного засобу марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_1 - Позивач у справі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належному Позивачеві транспортному засобу завдані механічні пошкодження. На час розгляду справи судом - автомобіль не відремонтовано.

За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року по справі №761/32091/16-п, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).

Вказане судове рішення є чинним.

Відповідно до статті ч.1, ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 19.09.2016 року № 74/09/16, проведеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого Позивачеві в результаті ДТП, становить 208 425 грн. 19 коп., які в силу положень вказаних норм Закону, підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача в судовому порядку.

Також Позивач сплатив 1 000 грн. у зв'язку із замовленням експертної оцінки для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного йому вказаною ДТП, що підтверджується квитанцією № 024854 від 27.08.2016 року, та збитків, пов'язаних із послугами евакуатора транспортного засобу, вартість яких складає 450 грн. Також Позивачем було потрачено 291 грн. на відправлення повідомлення Відповідачу про проведення огляду транспортного засобу, що також підтверджується відповідними квитанціями, та які також підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача.

Крім того, Позивач також просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1-3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Крім того, за змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що внаслідок вказаної ДТП Позивач зазнав тілесних ушкоджень, що підтверджується довідкою, виданою Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 27 травня 2016 року на його ім'я. Крім того, як власник пошкодженого транспортного засобу, він також переніс фізичні та душевні страждання у зв'язку із винними діями відповідальність за яку несе Відповідач, які призвели до пошкодження належного Позивачеві майна, зокрема, транспортного засобу марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, Позивач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованням та утриманням якого займається Позивач, оскільки його дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Суд знаходить, що вказана обставина також поглибила фізичні та душевні страждання Позивача, пов'язані із ДТП. Зважаючи на характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках Позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. 00 коп., які також підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача в судовому порядку.

При цьому суд не приймає до уваги правову позицію сторони Відповідача, яка, заперечуючи належність доказів, наданих Позивачем, всупереч статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, в свою чергу, жодного доказу суду не надала та доводи сторони Позивача не спростувала.

При цьому, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 2 601 грн. 00 коп. Разом з тим, підстав для присудження на користь Позивача 25 000 грн. витрат, пов'язаних із наданням правової дороги згідно Договору № 1/16 про надання юридичних послуг, як просив Позивач, не вбачається, оскільки Позивачем не надано жодного доказу в частині щодо оплати вказаних послуг адвокату ОСОБА_6, з яким вказаний договір укладений.

А всього із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 232 819 грн. 05 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 232 819 (двісті тридцять дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) гривень 05 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :