Справа №515/425/17
Провадження №2/515/794/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
28 квітня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря Коренчук О.Е.
представника позивача - адвоката Дукіна С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визначення часток у спільній сумісній власності,
В С Т А Н О В И В:
29 березня 2017 року ОСОБА_2 пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини.
31.12.1986 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 87, який було розірвано 24.02.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Перебуваючи в шлюбі ними за спільні кошти був куплений житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно було оформлене у власність на відповідача, що під- тверджується договором купівлі-продажу від 31.07.1990 р. та зареєстровано у реєстрі за № 29. В да- ному житловому будинку вони продовжують проживати після розірвання шлюбу, але без сімейних стосунків. Відповідач у добровільному порядку визначити за нею частку у даному житловому бу- динку не бажає. Вважає, що майно придбане ними у період шлюбу являється спільною сумісною власністю і повинне бути поділене у рівних частках.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в який просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщався належним чином - поштою з повідомленням (а.с.25, 28). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішен- ня.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.7) видно, що 31.12.1986 р. Сосновським ЗАГСом Челябінської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що складено актовий запис № 87.
Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.8) , шлюб між сторонами розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області складено актовий запис № 3 від 24.02.2015 р.
Згідно копій: договору купівлі-продажу від 31.07.1990 р. та довідки виконавчого комітету Базар'янскої сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 03.03.2017 р. (а.с.10-12), власником житлового будинку по АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3
Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським районним бюро технічної інвентаризації за станом на 10.03.2017 р. (а.с.13-17), позивачем замовлено технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_1.
Вартість спірного будинку з будівлями та спорудами складає 187800 грн., що слідує з довідки БТІ (а.с.18).
Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У відповідності до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі по- ділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України поділ спільного майна под- ружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 придбано ОСОБА_3 в період шлюбу - 31 липня 1990 р. Доказів, які б свідчили, що набуте сторонами за час шлюбу майно не може входити до спільної власності под- ружжя з підстав його придбання за кошти, які належали одному з подружжя особисто, суду не на- дано, тому, суд вважає, що сторони придбали вказане майно за спільні кошти подружжя.
Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кож- ного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній влас- ності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рів- ними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учас- ника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визнача- ється рівними.
В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з будівлями та спорудами, розташо- ваний по АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що відповідає вимогам ст.60 Сімейного Кодексу Ук- раїни.
За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3. по 1/2 частки будинку по АДРЕСА_1.
Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 940 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.58-60,88, 208, 209, 213-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.368-370,372 ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності - задовольнити.
Визначити за ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Іркутськ, ідентифі- каційний номер НОМЕР_1, та за ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Чернигівка Агапівського району Челябінської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, кожному по 1/2 ідеальної частки житлового будинку з будівлями та спорудами, розташо- ваного по АДРЕСА_1, припинив- ши їх право спільної сумісної власності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 940 грн.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою від- повідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Тимошенко