Справа № 274/6227/16-ц
Провадження № 2/0274/535/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" квітня 2017 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати колишнього члена сімї, ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, квартирою 43 по вул. Здоровя, 9 у м. Бердичеві.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві спільної сумісної власності, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого відділом житлово-комунального господарства Бердичівського міськвиконкому належить квартира № 43 по вул. Здоров»я, 9 у м. Бердичеві. У квартирі зареєстрований її колишній чоловік, шлюб з яким рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30.01.2014 розірвано. Він проживав у квартирі по листопад 2013 року. З того моменту як виїхав з квартири та вивіз свої речі до батьків, у вказаній квартирі відповідач більше не проживає. Його реєстрація обмежує її в здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію, оскільки відповідач є працездатною особою і отримує заробітну плату, як військовослужбовець. Посилається у позові на положення статей 156 ЖК України та 405 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві, не заперечила проти заочного розгляду.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, позов не оспорив.

Судом зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 29 грудня 2001 року, виданого відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому право власності на квартиру № 43 по вул. Здоров'я ( до перейменування С.Сломницьких), 9 у м. Бердичеві зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 ( а.с. 7).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. При ухваленні рішення судом було встановлено, що сторони спільно не проживають (а.с 9).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСББ «Любисток-9» № 51 від 21 грудня 2016 року у квартирі АДРЕСА_1, крім позивачки, зареєстровані: її дочка ОСОБА_6 та її колишній чоловік ОСОБА_2, який з 2013 року у вказаній квартирі не проживає ( а.с. 6).

Свідок ОСОБА_7, батько позивачки, у судовому засіданні пояснив, що він співвласник квартири АДРЕСА_2. Фактично проживає за іншою адресою. Відповідач у квартирі не проживає уже четвертий рік. Після розлучення, він проживає у своїй чотирикімнатній квартирі разом з батьками. Відповідач військовослужбовець.

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки інше не встановлено чинними законами, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут ( право проживання в квартирі), непроживання у житлі члена сімї ( в чому числі колишнього) понад один рік без поважних причин, є юридичним фактом, що призводить до втрати ним права користування житлом.

Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач, колишній чоловік позивачки, не проживає по місцю своєї реєстрації без поважних причини більше року, позивачка заперечує проти його реєстрації у житлі, співвласником якого вона являється, доказів про угоду з іншими співвласниками житла на право проживання відповідача у квартирі суду не надано - ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою № 43 по вул.. Здоров'я ( Сестер Сломницьких), 9 у м. Бердичеві.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню її витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати таким, що втратив право на користування квартирою № 43 по вул.. Здоров'я ( Сестер Сломницьких), 9 у м. Бердичеві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 551,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області, протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене ним в апеляційному порядку.

Суддя: