РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним іпотечного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав та просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 1701/0708/71-112-Z-1 від 11 липня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ВАТ «Сведбанк») і ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2757 (далі іпотечний договір).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що іпотечний договір не відповідає вимогам статті 17, пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про іпотеку» та вимогам частини першої статті 585 ЦК України, оскільки в ньому відсутні положення щодо змісту та розміру основного зобовязання, строку і порядку його виконання, а також щодо строку дії самого іпотечного договору. Вважає, що таким чином між сторонами іпотечного договору не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, а тому такий договір має бути визнано недійсним у відповідності до частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просить суд відмовити за їх безпідставністю.

На заперечення позовних вимог посилається на те, що іпотечний договір містить всі необхідні істотні умови та відповідає вимогам як Цивільного кодексу України, так і Закону України «Про іпотеку». Також звертає увагу на ту обставину, що позивач є позичальником і іпотекодавцем в одній особі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, 11 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 1701/0708/71-112-Z-1 з метою забезпечення належного виконання вимог, що випливають з кредитного договору № 1701/0708/71-112 від 11 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобовязань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту у сумі 44800 доларів США в строк до 10 липня 2038 року, сплати Іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором, та виконання інших зобовязань, передбачених кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило для ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі і за оспорюваним іпотечним договором.

Позовні вимоги про визнання недійсним іпотечного договору ОСОБА_2 мотивує тим, що в порушення статей 17,18 Закону України «Про іпотеку» та статті 585 ЦК України в договорі не визначено змісту та розміру основного зобовязання, строку і порядку його виконання, а також строку дії та порядку виконання самого іпотечного договору, що є підставою недійсності у відповідності до частини першої статті 203 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

Частиною другою статті 18 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно частини третьої статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» визначено істотні умови для іпотечного договору, зокрема, згідно пункту 2 частини першої статті 18 вказаного Закону, іпотечний договір, укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем (фізичною особою) повинен містити умови про зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Згідно умов іпотечного договору Іпотекодавець відповідає за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору, яким у відповідності до пункту 1 договору є кредитний договір № 1701/0708/71-112 від 11 липня 2008 року, укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також усі додаткові угоди до нього, якщо такі будуть укладені.

Зі змісту оскаржуваного договору іпотеки вбачається, що іпотекою за договором в повному обсязі забезпечуються зобов'язання, що виникли на підставі кредитного договору № 1701/0708/71-112 від 11 липня 2008 року, тобто іпотечний договір містить покликання на правочин, у якому встановлено основне боргове зобов'язання, що відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 16 іпотечного договору встановлено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання Іпотекодавцем (позичальником) основного зобовязання чи настання одного з випадків, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», що відповідає статті 3 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Враховуючи те, що ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», позивачу ОСОБА_2 було надано кредитні кошти із встановленим терміном повернення заборгованості до 10 липня 2038 року, то підстав для задоволення позову про визнання іпотечного договору недійсним на підставі частини першої статті 203 ЦК України через відсутність визначеного строку і порядку його виконання суд не вбачає.

Зазначені обставини свідчать про досягнення сторонами згоди відносно розміру, строку і порядку виконання кредитного зобов'язання, що відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про іпотеку» в частині зазначення усіх необхідних істотних умов у тексті такого іпотечного договору.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним іпотечного договору відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 28 квітня 2017 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь