УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі Канаєвій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2011р. ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволені і з відповідачів було солідарно стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором 610302,37 грн., а також стягнено понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якому зазначив, що із заочним рішенням він не згоден, його копію він отримав лише 03.04.2017р., про дати та час розгляду справи він не повідомлявся, оскільки на час розгляду справи перебував у СІЗО №27, куди повістки не направлялися. Також зазначив, що останній платіж по кредиту був у січні 2008р., а не в липні 2008р., як це вказує банк, і до правовідносин необхідно застосувати трирічний строк позовної давності. Є безпідставним солідарне стягнення боргу з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, адже вони не є солідарними боржниками між собою у спірних правовідносинах. Порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент звернення позивача до суду була також припинена. Розмір неустойки судом не було зменшено в порядку ч.3 ст. 551 ЦК України, хоча вона значно перевищує спричинені збитки. В рішенні суду не зазначено фактичну підставу стягнення на користь Банку штрафу у розмірі 10% від суми кредиту.

Разом із даною заявою, ОСОБА_1 подав окрему заяву про застосування до правовідносин позовної давності.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, причини неявку суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних причин.

Згідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню за наявності 2-х підстав: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1, у якості поважної причини неотримання судових повісток посилається на ту обставину, що на час розгляду цивільної справи він перебував у СІЗО №27. разом із тим, він не надає до своєї заяви жодного доказу або посилання на докази перебування у слідчому ізоляторі в 2011р. Також, ним не зазначено, у звязку із розглядом якої кримінальної справи він перебував у СІЗО №27.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що у звортніх поштових повідомленнях є відомості про отримання ОСОБА_1 судових повісток в судові засідання на 22.09.2011р. (а.с. 38), 20.10.2011р. (а.с. 47) та на 21.11.2011р. (а.с. 56), тобто на останнє судове засідання, коли було винесене заочне рішення. Також, згідно відміток у паспортах, ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 (зворотні сторони аркушів справи 24-25). Відповідачка ОСОБА_2 була повідомлена про судові засідання на 22.09.2011р. (а.с. 37), на 20.10.2011р. (а.с. 46) та на 21.11.2011р. (а.с. 58), в жодне судове засідання, як і інші відповідачі по справі не зявилася, заперечень на позов, або будь-яких доказів не подала. В подальшому, ОСОБА_4 зверталася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.12.2011р. була залишена без задоволення.

ОСОБА_4, подаючи до суду заяву про перенесення судового засідання від 17.10.2011р. (а.с. 50), та звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення не повідомляла суд про те, що її чоловік - співвідповідач по справі ОСОБА_1 перебуває у СІЗО №27.

У звязку із викладеним, суд вважає, що в порядку ч.3 ст.76 ЦПК України, ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином повідомлений про час та місце слухання спарви.

Крім того, жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи до заяви про перегляд заочного рішення заявником не надано. Відсутні докази або посилання на докази наступних обставин: що останній платіж за кредитом був зроблений у січні 2008р.; не вказано, яким має бути співмірний розмір неустойки та стосовно якого розміру збитків, на думку заявника; не зазначено, чому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть нести солідарну відповідальність, та не наведено доказів припинення поруки; не наведено доказів того, що судом не зазначено у заочному рішенні підстав стягнення на користь банку штрафу у розмірі 10% - оскільки в 5 абзаці мотивувальної частини рішення наведено аналіз кредитного договору, який міститься на а.с. 11-13, і містить у собі підстави застосування штрафу в розмірі 10%.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що заявник не зявився в судове засідання для розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, не скористався своїм правом підтримати цю заяви та надати відповідні докази або посилання на докази викладених у заяві факті, суд не вбачає підстав, передбачених ст. 232 ЦПК України для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Таким чином, у звязку з вищенаведеним, суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 21 листопада 2011р. ухваленого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України.

Суддя Л.Г. Проценко