04.05.2017 227/878/17
04 травня 2017 року справа № 227/878/17
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошля А.О.
при секретарі Овчинніковій Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Добропільської райдержадміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
22 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 18.04.2017 року просить:
- надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до АДРЕСА_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 терміном на п'ять років;
- дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до АДРЕСА_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 терміном на п'ять років.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Влітку вона має намір виїхати за кордон, в Російську Федерацію, Ростовська область, місто Цимлянськ для оздоровлення дитини. Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Враховуючи те, що у неї виникли складнощі в отриманні згоди від відповідача, що робить неможливим виїзд дитини за межі України, вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.
В судове засідання, призначене на 04.05.2017 року позивач не прибула, до суду було надано клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом публікації оголошень на веб-сайті Добропільського міськарйонного суду Донецької області та газеті «Урядовий кур'єр» № 77 (5946) від 25.04.2017 року.
Представник Добропільської райдержадміністрації Донецької області в судове засідання не прибув, до суду надано клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, представник позивача не заперечував.
Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази встановлено наступне.
11.10.2011 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Згідно свідоцтва про народження від 08.09.2011 року серії НОМЕР_1 встановлено факт народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3, батьками якої записано: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.
Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2016 року у справі № 227/3391/16-ц шлюб було розірвано.
Між сторонами по справі виник спір з приводу відмови відповідача надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон.
Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою.
У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п.п.1,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Аналіз зазначених положень зобов'язує суд при вирішенні питання про надання дозволу на виїзд дитини без згоди одного з батьків з'ясувати державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строк та мету виїзду.
В той же час, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися, на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою.
Як встановлено судом позивач з метою виконання обов'язку щодо виховання дитини, забезпечення, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, бажає тимчасово виїхати за межу кордону України, а саме до Російську Федерацію, Ростовська область, місто Цимлянськ
Таким чином, тимчасовий виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить інтересам дитини і не порушує прав відповідача, як батька дитини.
Задовольняючи вимоги позивача частково, суд насамперед виходить з інтересів малолітньої дитини вважає, що поїздка за кордон, а сааме: до Російської Федерації не матиме негативний вплив на дитину, на її фізичний та духовний розвиток, або призведе до погіршення стану здоров'я.
Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог повністю в частині терміну дозволу, про який просить позивач саме на п'ять років. Вказаний проміжок часу є значним та може призвести до обмеження права дитини на спілкування з батьком. Достатнім терміном буде один рік.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 5,10,209 213-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Добропільської райдержадміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити частково.
Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон до Російської Федерації малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки селища Лісне місто Антрацит, Луганська область, Україна, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1 терміном на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку , встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.О. Кошля