Справа № 489/5833/16-ц
Номер провадження 2/489/513/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 квітня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2) про стягнення компенсації матеріальної шкоди,

встановив

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом - ДТП) з вини відповідача 1, автомобілю позивача завдано матеріальних збитків. Так, як власником автомобілю, за кермом якого перебував відповідач 1 є відповідач 2, вважає, що витрати, які поніс позивач повинні відшкодувати відповідачі в солідарному порядку.

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 207647,67 грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1000 грн., 2500 витрати на правові допомогу та судовий збір.

17.01.2017 до суду від ОСОБА_4 А надійшло заперечення. В своїх запереченнях вказує, що немає жодного відношення до автомобілю Daewoo Nexia та є неналежним відповідачем у справі.

Від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просив суд встановити належного відповідача за шкоду, заподіяну транспортному засобу; стягнути з належного відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 207647,67 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; витрати з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1000 грн., 2500 витрати на правові допомогу та судовий збір.

Ухвалою суду від 04.04.2017 відповідача ОСОБА_4 замінено на належного відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як встановлено судом, 27.06.2016 відповідач 1 керуючи т/з по вул. Космонавтів в м. Миколаєві був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового лівого інтервалу, виїхав на смугу для зустрічного руху, перетнувши подвійну суцільну лінію розмітки, яка поділяє потоки протилежних напрямків та скоїв зіткнення з транспортним засобом Форд Куга, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєві від 09.08.2016 відповідача 1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 671221 власником т/з Форд Куга д/н НОМЕР_1 є позивач.

Відповідно до Звіту №02/07-16 вартість збитків, спричинених пошкодженням т/з Форд Куга складає 207647,92 грн.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 01.07.2016 вартість послуг представника складає 2500 грн. і вважається сплаченою ОСОБА_1 в момент підписання договору.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04.07.2016 позивачем сплачено 1000 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦКУ визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Позивач просив стягнути матеріальну шкоду з належного відповідача.

Як вбачається з довідки від 10.01.2017 згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів, у період з 01.01.2016 по 01.01.2017 автомобіль НОМЕР_2 за ОСОБА_4 не обліковувався.

Згідно з довідкою від 03.03.2017 №31/14-720 власником транспортного засобу Daewoo Nexia, д/н НОМЕР_3 в період з 27.11.2015 по теперішній час є ОСОБА_5 - ОСОБА_6, 05.08.1978 р. н.

Відповідальність за заподіяну шкоду наступає в результаті вчинення особою неправомірного діяння та причинного зв'язку між таким діянням та заподіяною шкодою. Також обов'язковою, крім випадків заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, є вина особи.

Передача власником автомобіля іншій особі, яка має право керування транспортним засобом не є неправомірним і так само не має прямого причинно - наслідкового зв'язку між передачею автомобіля відповідачу 1 та спричиненням ДТП.

За таких обставин, суд вважає, що відповідати за заподіяну шкоду повинен водій, винний у скоєнні ДТП.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_2 підлягають задоволенню. В задоволенні вимог до ОСОБА_3 належить відмовити, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між наслідками та діями відповідача 2.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 2086,48 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації матеріальної шкоди - задовольнити.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 14.03.1997 р. н., зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 207647 (двісті сім тисяч шістсот сорок сім) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на авто-товарознавче дослідження в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4586,48 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв