Справа № 331/5542/16-ц
Провадження 2 /331/89/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Бойко М.О., Орманджи Ю.Ю.

за участю позивача : ОСОБА_1

представника позивача- Мазур О.С.

представника відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 громади в особі Запорізької міської ради , треті особи Міське комунальне підприємство «Основаніє», Комунальне підприємство «Наше місто» , ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання членом сім»ї наймача та визнання права користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив встановити факт проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з липня 2006 року до 31 липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1; визнати його членом сім»ї наймача приміщення ОСОБА_6, померлої 31 липня 2012 року; визнати за ним право користування квартирою 5 в будинку 7 по вул. Чекістів у м. Запоріжжя.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що оскільки він був близько знайомий з ОСОБА_6І, підтримував з нею гарні стосунки, фактично після розірвання шлюбу з липня 2006 року проживав з нею однією сім»єю, а після її смерті здійснив її поховання та продовжує проживати в спірній квартирі, він був членом її сім»ї та набув право користування житлом.

Також в позові ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 29.05.2013 року , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та витребувано у нього вказану квартиру, однак як позивач зазначив у позові, він був вимушений погодитися на пропозицію ОСОБА_8 та придбати квартиру за пів ціни, оскільки був наляканий втратити житло, в якому тривалий час проживав та на ремонт якого витратив багато коштів.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 громади в особі Запорізької міської ради позов не визнала в повному обсязі , вказавши, що позивачем не доведено факту проживання з ОСОБА_6 однією сім»єю, не надано доказів того, що остання мала намір зареєструвати його в житлі, крім того, позивач має на праві власності інше житло, що свідчить про те, що він не набув права постійного користування квартирою 5 по вул. Чекістів 7 в м. Запоріжжя. В задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи КП «Наше місто» позов не визнав, підтримав доводи надані представником відповідача .

Представник третьої особи Міське комунальне підприємство «Основаніє» просив справу розглянути у його відсутність, вказавши, що заявлені позовні вимоги не стосуються інтересів підприємства, оскільки житловий фонд був переданий на баланс КП «Наше місто» .

Третя особа ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_9 позов не визнали, зазначивши, що ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_1 ніколи не був членом її сім»ї, крім того, останній має інше постійне місце проживання .В ході розгляду справи ОСОБА_5 та його представник , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи , до суду не з»явилися, в з»в»язку з чим справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи .

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи 331/8685/13-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, треті особи приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, МКП «Основаніє» про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації , визнання права власності та зобов»язання вчинити певні дії, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 була зареєстрована та проживала по день смерті - 31 липня 2012 року ОСОБА_6 , згідно листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району № 2236/05-05/02 від 26.11.2014 р., згідно архівних справ та програми « Приватизація житла» квартира АДРЕСА_3 не приватизована, оскільки будь - якого свідоцтва про право власності на житло не оформлювалось .

Вказані обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року у справі 331/8685/13-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, треті особи приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, МКП «Основаніє» про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації , визнання права власності та зобов»язання вчинити певні дії, та в силу вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню (а.с.101 -107 т.1).

Зазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 від 29 травня 2013 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватний нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_10, за реєстровим № 503; витребувано квартиру АДРЕСА_4 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 Івановича;визнано за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Також матеріалами спадкової справи № 16/2013 підтверджено , що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, померлої 31 липня 2013 року є ОСОБА_5 (а.с.114-116 т.1).

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_1 з 1997 року підтримував дружні стосунки з ОСОБА_6, а в 2006 році переїхав до неї проживати. В нього була своя кімната у квартирі, він піклувався про неї, винаймав робітників, які здійснювали допомогу по господарству, купував продукти харчування , після її смерті здійснив її поховання.

Згідно акту від 03.04.2015 року , в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_6, яка померла в 2012 році . Доглядав її до смерті ОСОБА_1, який проживає в цій квартирі до теперішнього часу (а.с.17 т.1).

Разом з тим, згідно пояснень позивача ОСОБА_1 та копії його паспорту, позивач з 20.06.1986 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі батьків. 22.06.2012 року він знявся з реєстрації у вказаній квартирі , і з 25.09.2012 року по теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , буд, 3 кв.4 (а.с.15-18 т.2).

До того ж , договором купівлі-продажу квартири встановлено, що квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська , буд, 3 кв.4 ОСОБА_1 придбав 28 квітня 2012 року (а.с.123-126 т.1).

За положеннями ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У сенсі правових позицій Верховного суду України щодо розгляду судами окремих категорій справ, за змістом ст. 64, 65 ЖК України , наймач і члени сім'ї, які проживають разом з ним, набувають права користування одним житловим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, однак особа, яка вселилася до наймачеві як член сім'ї, не набуває права користування займаним їм житловим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

Вищенаведені факти, у сукупності зі встановленими судом правовідносинами, свідчать про те, що оскільки позивач мав інше житло у користуванні , до 2012 року був зареєстрований в іншому житлі, а 28.04.2012 року придбав у власність квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська , буд, 3 кв.4 , де наразі зареєстрований , він не набув право користування житлом як член сім»ї ОСОБА_6 . Крім того, переконливих доказів про те, що ОСОБА_1 вселився до ОСОБА_6 як член її сім»ї ,а не на підставі іншої угоди , суду не надано, оскільки свідки вказали, що ОСОБА_6 особисто отримувала пенсію, розпоряджалася грошовими коштами , позивач ОСОБА_1 часто був відсутній в квартирі, по господарству ОСОБА_6 допомагали за грошову допомогу інші особи .

Крім того, суд не може не прийняти до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_8 в 17.06.2013 року спірну квартиру , а в подальшому звертався до суду з позовом на захист права власності за вказаним договором, однак в подальшому вказаний позов за його заявою було залишено без розгляду, що також свідчить про відсутність між ним та ОСОБА_6 стосунків як між членами сім»ї .

Із врахуванням наведених обставин та доказів, суд вважає, що надані позивачем докази не свідчать про наявність між ним та ОСОБА_6 домовленості щодо постійного проживання ОСОБА_1 в квартирі , наймачем якої була ОСОБА_6 , а тому позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

В силу вимог ч.6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Питання про судові витрати вирішується відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 громади в особі Запорізької міської ради , треті особи Міське комунальне підприємство «Основаніє», Комунальне підприємство «Наше місто» , ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання членом сім»ї наймача та визнання права користування квартирою відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року по цій справі у вигляді заборони територіальній громаді в особі Запорізької міської ради здійснювати будь-які дії , пов»язані з розпорядженням та користуванням квартирою 5 в буд. 7 по вул. Чекістів (Троїцька) в м. Запоріжжі, в тому числі заборонити видавати будь-які розпорядження щодо передачі майнових прав на вказану квартиру будь-яким особам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

11.05.2017