Справа № 442/2472/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/2503/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Креді ОСОБА_6" до ОСОБА_4, третя особа Фізична особа підприємець ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Креді ОСОБА_6", третя особа - Фізична особа підприємець ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року заяву представника ПАТ "Креді ОСОБА_6" про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру №101 на вул. Винниченка, 3 в м. Стебнику, яка належить ОСОБА_4.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_5 оскаржила ОСОБА_4. Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу, що при розгляді справи судом не дотримано вимог ст.ст. 151 ЦПК України, що призвело до необ"єктивного не невмотивованого застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Стверджує, що її частка в квартирі становить 1/4 . В апеляційній скарзі просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 слід відхилити із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру №101 на вул. Винниченка, 3 в м. Стебнику, яка належить ОСОБА_4, суд виходив з тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_4 може відчужити згадане майно.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно з ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом закону забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України і передбачає забезпечення позову: накладенням арешту на майно або інші грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчинення певних дій; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

При цьому, заходи забезпечення позову, передбачені ЦПК України, суд може вжити за заявою осіб, які беруть участь у справі, та саме на особу, яка подає таку заяву, покладено обов'язок з визначення виду забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (ч.ч. 1,2 ст. 151 ЦПК України).

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 року ПАТ "Креді ОСОБА_6" звернувся до суду з первісним позовом, в якому з урахуванням зміни позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, в розмірі 66040,47 доларів США.

24.11.2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати договір поруки №9 від 09.09.2008 року, укладений між нею та АТ "Індустріально Експортний банк" правонаступником якого є ПАТ "Креді ОСОБА_6" таким, що припинив свою дію.

Згідно фотокопії свідоцтва про право власності від 16 травня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, у рівних частках.

Згідно фотокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39689210 від 20.02.2015 року, ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_9 1/4 частку квартири за адресою: м. Стебник, вул. Винниченка, 3/101.

Частка ОСОБА_4 в згаданій квартирі в натурі не є виділеною.

В випадку ухвалення рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Креді ОСОБА_6", державний виконавець вправі буде виконати рішення лише за рахунок майна належного відповідачу по справі ОСОБА_4.

Враховуючи характер позовних вимог, а також предмет спору, його ціну, колегія суддів вважає, що існує загроза ускладнення вирішення спірних правовідносин в майбутньому, якщо майно належне відповідачу буде відчужене, а суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову на час постановлення оскаржуваної ухвали, дотримався вимог ст.ст.151-153 ЦПК України та обгрунтовано застосував заходи забезпечення позову, а обраний вид забезпечення позову відповідає характеру позовних вимог.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обгрунтованою, і такою, що прийнята у відповідності до норм процесуального права.

Пунктом 1 ч.1 ст.312 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 жодним чином висновків суду не спростовують, в зв"язку з чим, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч1 ст. 312, ст.313, п.4 ч.2 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2