Справа № 541/2495/16-ц
Провадження №2/541/109/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В. М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

представника позивача адвоката Педорича В.І.,

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, адвоката Яковенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_3 до Біликівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, та позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до Біликівської сільської ради Миргородського району, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Біликівської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 яка була його матір'ю, відкрилася спадщина на земельну ділянку(пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8766 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право власності на яку було підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем по закону після смерті матері, інших спадкоємців не має, оскільки крім нього ніхто не звернувся із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Так як місце знаходження Державного акта йому невідоме, тому позивач з метою захисту своїх прав змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.01.2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, який є спадкоємцем першої черги, оскільки є рідним братом позивача та сином спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.40).

В ході судового розгляду ОСОБА_4 заявив самостійні вимоги на предмет спору, звернувшись з позовом про встановлення факту постійного проживання його із спадкодавцем ОСОБА_5 на час смерті останньої та визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,88 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримуючи заявлені позовні вимоги зазначав, що він є спадкоємцем по закону після смерті матері ОСОБА_5 Оскільки у нього відсутній оригінал Державного акта про право власності на земельну ділянку, яка належала за життя його матері, і де він знаходиться йому невідомо, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому він звернувся до суду з позовом і просив його задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того зазначав, що його брат, третя особа по справі, отримав у спадщину по заповіту земельний пай, який належав їхньому батькові, тому він повинен успадкувати земельну ділянку, яка належала матері. В задоволенні вимог заявлених ОСОБА_4, просив відмовити так як брат з матір'ю постійно ніколи не проживав, а проживав із своєю сім'єю в сусідньому селі і приходив до матері коли вважав за необхідне.

Третя особа, ОСОБА_4, підтримуючи заявлені вимоги вказував, що він на час смерті матері проживав разом з нею, здійснював догляд, оскільки в грудні 2014 року вона отримала травму, був змушений взяти відпустку і здійснювати догляд за хворою матір'ю. Брат не надавав будь-якої допомоги по догляду за матір'ю. Так як він проживав разом з матір'ю тому вважав, що подавати заяву про прийняття спадщини немає необхідності. Просив позов задовольнити, встановивши, що на час смерті матері він постійно проживав разом з нею та визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки (паю), що належала його та позивача матері ОСОБА_5 В задоволені позову ОСОБА_3 просив відмовити.

Представник позивача, адвокат Педорич В.І. вважав, що позов заявлений третьою особою задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не доведений факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини. Враховуючи вказані обставини, а також відсутність доказів звернення третьої особи до нотаріальної контори і відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (спірну земельну ділянку) просив відмовити в задоволені позову третьої особи ОСОБА_4 Зазначав, що позов його довірителя ОСОБА_3 підлягає задоволенню з підстав викладених у позові, оскільки будь-яким іншим способом, крім вирішення спору судом, позивач захистити своє право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), що належала його матері ОСОБА_5 не має можливості.

Представник третьої особи, адвокат Яковенко Г.М., вважав, що позовні вимоги його довірителя ОСОБА_4 підлягають задоволенню, оскільки факт постійного проживання ОСОБА_4 та його матері спадкодавця ОСОБА_5 підтвердили в суді свідки та підтверджується довідкою, що мати потребувала стороннього догляду і цей догляд здійснював ОСОБА_4 і з цією метою він оформив відпустку. Оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_4 постійно проживав із спадкодавцем він має право на 1/2 частину земельної частки (пай), який належав спадкодавцю, його матері ОСОБА_5

Представник відповідача, сільський голова Біликівської сільської ради ОСОБА_6 вважав, що спадкувати після смерті матері повинні її обидва сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3, однак при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду повідомили, що до травми ноги ОСОБА_5 проживала сама, однак після перелому шийки правого стегна вона потребувала стороннього догляду. ЇЇ догляд здійснював ОСОБА_4, забезпечував ліками, щоденно приносив продукти харчування, які готувала його дружина. Чи проживав син постійно з матір'ю достовірно стверджувати не могли.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення з виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_5 мала у своїй власності земельну ділянку: площею 3,8766 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 14 вересня 2004 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується світлокопією Державного акту та витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку( а. с. 9-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_5 померла в селі Лещенки Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 6), внаслідок чого відкрилася спадщина.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем по закону, ОСОБА_5, оскільки згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 24 січня 1962 року є її сином (а.с.7).

У строк встановлений законом, після смерті спадкодавця, позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М. та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (а.с.21,22) однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлого спадкодавця йому відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку(а.с.13).

Як слідує з повідомлення в.о. начальника Управління Держгеокадастру в Миргородському районі Полтавської області та згідно даних Державного земельного кадастру за ОСОБА_5 зареєстрована земельна ділянка площею 3,8766 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 з кадастровим номером від 19 жовтня 2004 року з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Біликівськоїї сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.14,10-12).

Оскільки позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем на земельну ділянку померлої ОСОБА_5, вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на цю земельну ділянку в порядку спадкування, однак оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку відсутній і місце його знаходження не відоме. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на законі і тому підлягають до задоволення в повному обсязі виходячи з положень ст. 392 ЦК України.

Статтею 10,60 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

В супереч вищезазначених положень закону, третьою особою яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 не надано суду належних та беззаперечних доказів, що на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5

Суд критично оцінює наданий суду акт обстеження від 28 вересня 2016 року, який містить дані щодо проживання третьої особи з 2013 року до дня смерті ОСОБА_5 в будинку останньої, оскільки він складений через значний термін часу після подій які відбувалися і спростовується поясненнями наданими суду свідка ОСОБА_7, якою підписаний вказаний акт яка в судовому засіданні беззаперечно стверджувала, що до отримання травми ОСОБА_5 проживала сама і мала власний бюджет а її син ОСОБА_4 проживав зі своєю сім'єю неподалік у селі Мелашенки. Свідчення свідка об'єктивно підтверджуються даними картки обліку Біликівської сільської ради згідно якої ОСОБА_5 була зареєстрована одна в АДРЕСА_1 (а.с.85).

З вищевказаних підстав суд не може взяти до уваги довідку Біликівської сільської ради від 28.09.2016 року та враховуючи пояснення сільського голови про складання вказаної довідки на підставі вищезазначеного акту обстеження депутатом та сусідами.

В ході судового розгляду достовірно встановлений факт тимчасового знаходження третьої особи за місцем проживання спадкодавця для здійснення ОСОБА_4 догляду за своєю матір'ю ОСОБА_5, яка його потребувала внаслідок отриманої травми, про що повідомили допитані судом свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, свідчення яких об'єктивно підтверджується висновком лікарняно-консультативної комісії Миргородської ЦРЛ №22 від 09.01.2015 року (а.с.81) та заявами ОСОБА_4 про надання відпустки для здійснення догляду хворої матері (а.с.79,80). Однак здійснення догляду за спадкодавцем в зв'язку з хворобою, не є тотожним факту, що має юридичне значення, постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Саме на вказані обставини наголошував Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначаючи, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Крім того третьою особою не підтверджена належними доказамивідсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину,а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для відмови в задоволенні позову зважаючи на роз'яснення викладені вПостанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" та Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Оскільки устрок встановлений законом, після смерті спадкодавця ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, який є сином спадкодавця не звернувся до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину, постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким що не прийняв спадщину, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,88 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_5 необхідно відмовити за безпідставністю.

В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз'яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1217, 1261,1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженцем села Марченки Миргородського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8766 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_5, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 19 жовтня 2004 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Біликівської сільської ради Миргородського району, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_5, та визнання права власності в порядку спадкування на ? (одну другу) частину земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,88 гектара, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_5, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. М. Куцин