Справа № 307/2490/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.

при секретарі : Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-х осіб Грушівської сільської ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2017 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-х осіб Грушівської сільської ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене рішення, як незаконне, і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до ч.2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 29 листопада 2012 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0,1286 га, що розташована : АДРЕСА_1 цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.6).

Зазначений державний акт позивачу був виданий на підставі рішення 17 сесії 6 скликання №417 Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 червня 2012 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 площею 0,1286 га (а.с.5).

Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_3, який користується земельною ділянкою площею 0,015 га, що розташована по вул.Перемоги, б/н, у с.Грушево Тячівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка на підставі рішення Грушівської сільської ради Тячівського району від 23 травня 2008 року №52 була виділена у приватну власність ОСОБА_4 (т.2 а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 незаконно захопив частину належної йому земельної ділянки площею 0,03 га, на якій розпочав будівництво курників та надвірних споруд, яку в добровільному порядку повертати не бажає, просив зобов'язати відповідача звільнити захоплену земельну ділянку площею 0,03 га, демонтувати надвірні споруди та стягнути з нього на його користь 20 000 грн. матеріальної шкоди завданої тим, що він два роки не користується захопленою земельною ділянкою, та 50 000 грн. моральної шкоди за приниження гідності позивача та отримані ним стреси і страждання.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області, що набрало законної сили, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року, визнано незаконним та скасовано рішення Грушівської сільської ради від 27 червня 2012 року №417 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку», в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 площею 0,1286 га.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 виданий 29 листопада 2012 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1286 га, що розташована : АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05665 (т.2 а.с.1-3; 61-66).

Зазначеним рішенням встановлено факт накладення земельної ділянки площею 0,1286 га по АДРЕСА_1 на земельну ділянку площею 0,015 га по АДРЕСА_1, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4, площа накладення - 0,015 га, а також порушення земельних прав ОСОБА_4, у якої вказана земельна ділянка в установленому законом порядку не вилучалася.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановивши, що позивач ОСОБА_2 до суду з даним позовом звернувся як власник земельної ділянки площею 0,1286 га, розташованої у с.Грушово, вул.Перемоги,1 «а», Тячівського району Закарпатської області, право власності на яку набув на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 виданого 29 листопада 2012 року, який рішенням Тячівського районного суду від 04 жовтня 2016 року, що набрало законної, визнано недійсним та скасовано, а також визнано незаконним та скасовано рішення Грушівської сільської ради від 27.06.2012 року №417, на підставі якого позивачу був виданий зазначений державний акт, а тому за відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження порушення земельних прав позивача, як власника земельної ділянки, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача відхиленню, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суд Закарпатської області від 10 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :