Справа № 2-6821/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Крижової О.Г.,

при секретарі Гриценюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про припинення зобов'язання за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ROHIAK17120551 від 26 вересня 2005 року, з урахуванням змін позовних вимог, просить стягнути заборгованість в сумі 39418 грн. 01 коп. та судових витрат по справі.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № ROHIAK17120551 від 26 вересня 2005 року відповідач отримав кредит на придбання автомобіля та оплату страхових платежів у розмірі 46911,00 грн. на строк до 23 вересня 2010 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконав, позивач просить стягнути суму боргу за відсотками та комісією станом на 29 березня 2017 року.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про припинення зобов"язання за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовує, тим, що на день подання позову ним сплачена сума, яка значно більша, ніж та що підлягала поверненню згідно кредитного договору, а отже вказане свідчить про повне виконання зобов"язань перед банком.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задоволити, зустрічний позов не визнав, подав до суду письмове заперечення. Додатково пояснив, що позичальник ОСОБА_1 не погасив заборгованість належним чином, а посилання про те, що був реалізований заставний автомобіль не підтверджує повний розрахунок, адже сума від реалізації предмета застави не покрила вимоги заставодержателя .

Відповідач-позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях. Зустрічний позов підтримує, просить його задоволити , з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав, з підстав, викладених в письмових запереченнях та просив в задоволенні позову відмовити, зустрічний позов підтримав, просив його задоволити. Додатково пояснив, що , вважає суму боргу не обгрунтованою а зобов'язання припиненими у зв'язку з його виконанням, проведеним належним чином. Покликається на те, що заставний автомобіль реалізований банком, внаслідок цього було сплачено суму боргу по кредитному договору яка перевищує розмір кредиту в понад два рази.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, в зустрічному слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 вересня 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник якого ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ROHIAK17120551, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у на купівлю автомобіля в сумі 34580,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту, 3,01% на місяць нарахованих на суму непогашеної заборгованості. Сторони визначили порядок погашення до 25 числа кожного місяця, щомісячний платіж 888,68 грн., на термін до 23 вересня 2010 року та пунктом 5.1 до повного виконання сторонами договору.

З оглянутої в судовому засіданні виписки по рахунку кредиту, банк виконав свої зобов'язання, а саме перерахував кошти на рахунок за придбання автомобіля. Однак відповідач вже з квітня 2006 року порушував умови сплати щомісячного платежу, протягом 2006-2008 років здійснював нерегулярні погашення, востаннє 06 червня 2008 року. Після чого передав заставний автомобіль та довіреність банку для реалізації. 09 вересня 2010 року на кредитний договір зараховано суму з продажу в розмірі 31157,00 грн..

З розрахунку заборгованості вбачається, що борг перед зарахуванням становив 62380,07 грн..

Судом встановлено наявність виконавчого напису нотаріуса вчиненого за невиконання умов кредиту від 13 жовтня 2006 року, яким було стягнуто основний борг в повному обсязі, та інші платежі станом на жовтень 2006 року.

З розрахунку заборгованості станом на 29 березня 2017 року, з врахуванням перерахунку боргу за першочерговими ставками відсотків, встановлено що ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 78482,91 грн., що складається з наступного: 2521,20 грн. - заборгованість за кредитом; 37675,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 36543,70 грн. - заборгованість за пенею, 1742,72 грн. комісії.

Відповідно до заяви про зменшення вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом в сумі 37675,29 грн., та комісії в сумі 1742,72 грн..

Відповідно до ч. 3. ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Сатттею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Заборгованість позичальника доводиться умовами кредитного договору, банківськими виписками, відповідачем не спростовано розрахунки банку, твердження про різні розрахунки боргу наявні в інших справах, вказують лише на різні вимоги банку в конкретних справах та розрахунок боргу виходячи з збільшеною раніше відсоткової ставки, однак не можуть свідчити про відсутність боргу. Сплата боргу в тому числі з продажу автомобіля, в розмірі більшому за основний борг в два рази не свідчить про виконання зобов'язазання належним чином, так як договором передбачено сплату відсотків, комісії, неустойки.

Крім того, приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому судом не встановлюється обставини продажу автомобіля, сторонами не заперечується добровільна передача автомобіля представникам банку, для реалізації. Кошти від реалізації зараховані на кредит, погашення боргу відбулося пропорційно на пеню та основний борг, що не суперечить умовам договору та статті 534 ЦК України. Борг перед банком на час продажу становив 62380,07 грн., а отже заборгованість повністю погашена не була.

Відповідно до частини 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пункт 17 постанови Пленуму №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

З огляду на зазначене, встановивши що вимоги банку заявлені за виключенням суми боргу, задоволеного виконавчим написом, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє за недоведеністю проведення виконання зобов'язання належним чином в порядку статті 599 ЦК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача стягнути судові витрати.

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 610, 549-552, 1050, 1054 ЦК України,, керуючись ст.ст. 88,208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ROHIAK17120551 в сумі 39 418 грн. 01коп., з яких 37 675 грн.29 коп.-заборгованість за відсотками; 1 742 грн.72 коп.-комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати : судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 701 грн.84 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду судового процесу в розмірі 120 грн.00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про припинення зобов"язання за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через рівненський міський суд на протязі 10 днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду на протязі 10 днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя Рівненського міського суду Крижова О.Г.