03.05.2017 Єдиний унікальний № 371/374/17
Провадження № 2/371/310/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1. Він, будучи спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняв. Оформити спадкові права на житловий будинок не має змоги, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова ОСОБА_4 просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 18 вересня 2004 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області.

Позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області 11 вересня 2003 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 407.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 28909345 від 02 грудня 2011 року, який приєднано до матеріалів спадкової справи, даний заповіт є чинним.

Встановлено, що позивач у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї.

Факт проживання позивача зі спадкодавцем на день його смерті та, відповідно, факт прийняття ним спадщини, підтверджується довідкою виконавчого комітету Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області № 392 04 серпня 2010 року, яка зберігається в матеріалах спадкової справи.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена за заявою ОСОБА_1, поданою 27 серпня 2010 року.

02 грудня 2011 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлій ОСОБА_3 земельну ділянку.

Спадковим майном є також житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 16 березня 2017 року № 293/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи ОСОБА_3 № 261/2010.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних.

Будинок має виготовлений 08 жовтня 2010 року КП КОР Білоцерківське «МБТІ» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, та зареєстрований в погосподарській книзі Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: веранда, веранда, сарай, погріб під частиною будинку, сарай-прибудова, сарай, сарай-прибудова, сарай, убиральня та вимощення. Будинок має загальну площу 47,90 кв.м., жилу площу 21,10 кв.м., підсобну площу 19,20 кв.м. та площу приміщень не включену в загальну 7,60 кв.м.

Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1961 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області № 146 від 20 березня 2017 року.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні.

Встановлено, що з часу реєстрації будинку під АДРЕСА_1 у виконкомі місцевої сільської ради з 1967 року до дня смерті 18 вересня 2004 року головою домогосподарства під АДРЕСА_1 була ОСОБА_3.

Вказана обставина підтверджена даними довідки виконкому Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області № 147 від 20 березня 2017 року.

Запис ОСОБА_3 в книгах погосподарського обліку Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 саме їй. Даним будинком померла ОСОБА_3 володіла та користувалася на праві власності.

Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав.

Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 86217599 від 03 травня 2017 року.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними.

Оскільки позивач, будучи спадкоємцем померлої ОСОБА_3, має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує її право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, його порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 47,90 кв.м., жилою площею 21,10 кв.м., підсобною площею 19,20 кв.м. та площею приміщень, не включеною в загальну, 7,60 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О.Капшук