Справа № 635/6254/16-ц
Провадження № 2/635/403/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Березовської І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Грищука Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_4, було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

27 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про розірвання вище зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Підставою для розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки став той факт, що відповідачем було повідомлено про відсутність у неї правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку на момент укладення договору купівлі-продажу.

За вказаних обставин приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. не мала права посвідчувати договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Приватний нотаріус Ніколенко Г.А. підтвердила факт відсутності у продавця правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

У зв'язку із зазначеним приватний нотаріус та відповідач запропонували йому розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений за відсутності правовстановлюючого документу.

Керуючись вказаною інформацією він був змушений підписати оспорюваний договір.

Вважає, що договір про розірвання договору купівлі-продажу від 27 серпня 2015 року є недійсним, оскільки був укладений під впливом обману, адже відповідач повідомила обставину, за відсутності якої він не укладав би оспорюваний правочин.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати недійсним договір по розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_2, в інтересах якої діяв ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Г.А. 27 серпня 2015 року; в порядку застосування наслідків недійсності правочину повернути у його власність земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач, третя особа, належним чином повідомлені, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_2 за довіреністю, було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. за р. № 840. Ця земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06 березня 2014 року реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області, індексний номер 18703883.

27 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. за р. № 840, за яким у власність ОСОБА_1 перейшла земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1, розірвано за взаємною згодою сторін. При цьому сторони стверджували, що у момент укладання цього договору вони усвідомлювали значення своїх дій і керували ними, розуміли природу цього правочину, свої права і обов'язки за договором; при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними згідно зі справжньою волею, без будь-якого фізичного чи психічного тиску і не є результатом впливу тяжких обставин; можливість розірвання основного договору була передбачена у цьому договорі; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків(не є фіктивним); цей правочин не приховує інший , не є фіктивним або удаваним. Згідно договору матеріальних претензій сторони одна до одної не мають. Вказаний договір був посвідчений 27 серпня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А. за р. №844.

У зв'язку з посвідченням договору про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки представнику продавця ОСОБА_2 - ОСОБА_4 повернуто оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06 березня 2014 року реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується відповідною довідкою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Г.А.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати недійсним договір про розірвання договору купівлі-продажу з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Згідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 215-235 ЦК України).

За загальним правилом, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу (частина 1 статті 215 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За змістом частин 1, 3 статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків сторін цього договору.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України).

За змістом статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до вимог статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, як на доказ вчинення правочину під впливом обману позивач жодного належного та допустимого доказу не надав.

При цьому, як вбачається із оспорюваного правочину, позивач на момент укладення договору про розірвання договору купівлі-продажу був ознайомлений як з його умовами, так і правовими наслідками укладення, які йому були роз'яснені нотаріусом, про що свідчить підпис останнього в самому договорі.

Посилання позивача в судовому засіданні на те, що йому не повернуті грошові кошти за земельну ділянку спростовується умовами договору, в пункті 5 якого зазначено, що сторони матеріальних претензій одна до одної не мають.

За таких обставин підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання недійсним договору про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину немає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208,209,212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна, про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - І.В. Березовська