Номер провадження: 22-ц/785/481/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 10 червня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що квартира АДРЕСА_1 у 1994 році в порядку приватизації набута у власність ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина на частку вказаної квартири. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року за нею ОСОБА_3 в порядку спадкування визнано після смерті батька право на спадщину на 1/3 частку квартири, іншими співвласниками 2/3 часток квартири залишаються ОСОБА_4, ОСОБА_8 Посилаючись на те, що відповідачі в квартирі не проживають тривалий час, що в квартирі проживала більше десяти років разом вона з батьком, а потім після смерті батька проживала одна, позивач ОСОБА_3 просила за набувальною давністю визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.2-3).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_8 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 26 квітня 1994 року №38209, АДРЕСА_1 загальною площею 44,8 кв. м по АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 (а.с.9,10).

ОСОБА_9 за життя склав заповіт на все майно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_10, заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. 25 листопада 2013 року за реєстровим №2312 (а.с.8).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 75 років (а.с.4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року в справі №522/18088/15-ц, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, за позовом ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на спадщину на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

ОСОБА_4, ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані, ОСОБА_4 реєстрацію в квартирі зберігає, ОСОБА_8 є таким, що знятий з реєстрації; на даний час ОСОБА_4, ОСОБА_8 в квартирі не проживають (а.с.11,12, 38, 39).

ОСОБА_3 не має реєстрації квартирі, є громадянкою ОСОБА_12.

10 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалюючи рішення на підставі вищевказаних фактичних даних, суд першої інстанції виходив з набуття ОСОБА_3 на підставі судового рішення права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7, належності інших 2/3 часток квартири на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які набули право власності на частку квартири в порядку приватизації, та відсутності правових підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на 2/3 часток квартири за набувальною давністю.

Рішення суду відповідає обставинам справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову не спростовують.

В справі, що переглядається, ОСОБА_3 заявлено вимоги про визнання права власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність).

У сенсі положень статті 344 ЦК України для набуття права власності за давністю володіння необхідне дотримання таких умов:

1) фактично володіти річчю слід добросовісно, тобто заволодіння має бути правомірним;

2) володіння має бути без титульним (це означає, що яким би довгостроковим не був договір, на підставі якого виникло володіння річчю, це володіння не може слугувати для виникнення набувальної давності);

3) добросовісне володіння має бути відкритим, а володілець має ставитися до речі як до своєї (підтримувати її в належному стані, користуватися нею);

4) володіння має бути безперервним;

5) якщо титульний (законний) володілець пропустив строк позовної давності про витребування майна з чужого незаконного володіння, то строк спливу позовної давності не може починатися раніше закінчення строку спливу позовної давності, інакше фактичного володільця не можна визнати добросовісним.

Зі змісту статті 344 ЦК України випливає, що позивач як володілець майна протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, що він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, або на майно, що придбано добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

Аналіз наявних в справі матеріалів вказує на те, що спірна квартира з 1994 року належала на праві спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, набута квартира у власність в порядку приватизації. Після смерті ОСОБА_7 належну йому 1/3 частки квартири в порядку спадкування набула у власність ОСОБА_3 на підставі судового рішення, інші 2/3 часток квартири продовжують залишатися у власності ОСОБА_4, ОСОБА_8 Тобто, квартира мала та має власників. ОСОБА_3 набула у власність 1/3 частку квартири в порядку спадкування, відтак, не вправі ставити питання про набуття права власності на квартиру в цілому за набувальною давністю. Що ж до інших 2/3 часток квартири, то такі мають власників ОСОБА_4, ОСОБА_8, які були та є відомі ОСОБА_3, оскільки були членами сім'ї померлого ОСОБА_7, доказів того, що ці особи, тобто ОСОБА_4, ОСОБА_8, відмовилися від права власності на належну кожному з них частку в нерухомому майні, не надано, що ж до не проживання цих осіб в квартирі, то ця обставина не свідчить про відмову від власності. Ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанції ОСОБА_4, ОСОБА_8 не з'являлися. До суду апеляційної інстанції 3 травня 2017 року надійшла поштою з ОСОБА_12 заява від імені ОСОБА_4, ОСОБА_8, за змістом якої вони визнають позов, не заперечують, щоб ОСОБА_3 стала власником квартири, знаходяться за межами України, приїхати в Україну не можуть через наявність кредитної заборгованості. Дана заява складена у простій письмовій формі, підписи осіб на заяві не посвідчені. Проте, навіть за дійсності згоди ОСОБА_4, ОСОБА_8 на те, щоб власність на квартиру в цілому перейшла до ОСОБА_3, така згода не могла б бути покладена в основу рішення суду про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки обставини, з якими закон пов'язує набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, як такі відсутні.

Співвласники квартири не позбавлені права укласти між собою нотаріально посвідчений правочин щодо розпорядження належним на праві спільної власності майном. Встановлені судом обставини щодо спірної квартири вказують на відсутність умов, достатніх для виникнення права власності на квартиру за давністю володіння. Правові підстави для задоволення позову про набуття права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України за набувальною давністю відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич