Провадження № 2/752/1768/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарях Мархотко А.С., Бурлака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного 23 липня 2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_2, що зареєстрований у реєстрі за № 6-6044.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що після смерті батька позивач ОСОБА_1 залишився проживати один у АДРЕСА_2 та у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, не маючи постійної роботи та перебуваючись тимчасовими заробітками, а також відсутність можливостей на утримання квартири, вимушений був, на пропозицію відповідача майстра дільниці ЖЕКу ТОВ фірми «Квартет ЛТД» ОСОБА_2, укласти договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Погорілою Л.С. Відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язувалась довічно утримувати позивача ОСОБА_1, надаючи йому комплекс послуг та зберігаючи його право по життєвого безкоштовного проживання у вказаній вище квартирі, своєчасно вносити квартирну плату, згідно розрахункової книжки ЖЕКу, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла, в разі захворювання госпіталізувати, відвідувати його у лікарні, а після одужання доставити його додому з лікарні, надавати йому допомогу в домашніх умовах, забезпечувати харчуванням, одягом, ліками, грошовою допомогою в розмірі 1000 гривень щомісячно ( у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення). Натоміть ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 квартиру за номером АДРЕСА_1. Позивач зазначає про те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх зобов'язань, не забезпечує харчуванням і одягом, не надає грошову допомогу. Крім того, остання не підтримує житлове приміщення у належному стані. У зв'язку з зазначеним вище обставинами позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав з підстав зазначених вище, просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що 23 липня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С., який зареєстрований у реєстрі №6-6044.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 передав у власність, а відповідач ОСОБА_2 в отримали квартиру за номеро АДРЕСА_1, взамін чого зобов`язалась забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно, в порядку та спосіб передбачений п.6. Договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 ст.ст. 749, 751 ЦК України, передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування),якими набувач має забезпечувати відчужувача. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Сторони визначили в п.7 договору, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 1000 гривень.

Крім того утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді :

надаючи йому комплекс послуг та зберігаючи його право по життєвого безкоштовного проживання у вказаній вище квартирі, своєчасно вносити квартирну плату, згідно розрахункової книжки ЖЕКу, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла, в разі захворювання госпіталізувати, відвідувати його у лікарні, а після одужання доставити його додому з лікарні, надавати йому допомогу в домашніх умовах, забезпечувати харчуванням, одягом, ліками, грошовою допомогою в розмірі 1000 гривень щомісячно ( у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення).

Пред`явивши даний позов ОСОБА_1, вказує, що з моменту укладення договору та по день звернення до суду з даним позовом, відповідач своїх обов`язків не виконує.

Свідок ОСОБА_4, який являється товаришем позивача, в судовому засіданні повідомив, що ніколи не бачив ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 та він особисто надав кошти для лікування позивача ОСОБА_1,будь-яких ремонтних робіт ОСОБА_2 не здійснює, квартира є не придатною для проживання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що в вересні 2016 року періодично проживає у позивача ОСОБА_1 та два рази бачив відповідача ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Частиною 1 ст. 756 ЦП України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено перед судом факт невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вважає наявними підстав про задоволення вимог позивача про розірвання договору довічного утримання.

Щодо вимог позивача щодо внесення до реєстру відповідного запиту та зняття з реєстрації з реєстру заборони на вчинення щодо майна будь-яких дій за результатом розгляду розірвання договору довічного утримання, укладеного 23 липня 2011 року, задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про розірвання договору довічного утримання є відповідною правовою підставою для проведення певних реєстраційних дій

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не були виконані зобов'язання, передбачені договором довічного утримання та діючим законодавством, а позов знайшов свого часткового доведення в судовому засіданні, ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 526, 610, Глави 57 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 23 липня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. за реєстровим номером 4-6045, в реєстрі заборон за № 26.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя