Справа № 191/4320/15-ц
Провадження № 2/191/49/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Черкової Н.Т.,

при секретарі - Яришевій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» про визнання договору Фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А НО В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна, в якій просив стягнути з ТОВ «ВАШ АВТО» на його користь безпідставно здобуте майно, а саме грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., три відсотки річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 32, 05 грн., моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн., сплачений судовий збір в сумі 487, 20 грн.

24.03.2016 року представник позивача ОСОБА_3 надала суду заяву про зміну підстав позову, в обґрунтування якого зазначила, що 17 грудня 2015 року між ОСОБА_1, і ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір Фінансового лізингу № 002876 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є трактор МТЗ 821 Беларусь, 2012 року випуску (Foton 354).

Відповідно до умов Договору лізингодавець (Відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу трактор МТЗ 821 Беларусь, 2012 року випуску у власність та передати предмет лізингу і користування лізингоодержувачу (Позивачу) на умовах, передбачених договором. В той же день ним було сплачено рахунок на суму 30 000 грн., які позивач вважав частковою оплатою вартості транспортних засобів.

На сайті ОLХ.UA, він знайшов вищевказаний транспортний засіб за ціною 150 000 грн. - 2014р.в., та зателефонував до продавця, йому роз'яснили, що дійсно такий трактор є ї зараз на нього акційна ціна 150 000 грн. В усній формі представник відповідача роз'яснила, що дійсно такий трактор є за ціною вказаною на сайті, і що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб 30 000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. В той же день ним було сплачено рахунок на суму 30 000 грн. Повернувшись додому та уважно прочитавши договір та додатки до нього, зрозумів, що його обманули.

Укладений сторонами Договір фінансового лізингу не відповідає нормам законодавства оскільки:

-Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» в договорі наявні несправедливі умови договору фінансового лізингу;

-Договір суперечить положенням Цивільного Кодексу України;

-Договір суперечить Закону України «Про фінансовий лізинг» та положенням постанови НБУ від 10.05.2007, № 168;

-Договір суперечить п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

-Договір суперечить положенням Конституції України;

-Укладений сторонами Договір фінансового лізингу не містить всіх істотних умов, а саме - предмета договору та Додатку №3;

-Відсутнє нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу відповідно до статті 799 ЦК України;

-Відсутність ліцензії у Відповідача відповідно до частини першої статті 227 ЦК України.

Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії введено позивача в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача без втрати грошових коштів, що є порушення, прав позивача як споживача.

Просить визнати договір фінансового лізингу № 002876 з додатками від 17.12.2015 року недійсним, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» сплачені кошти в розмірі 30 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовні вимоги, які долучені до матеріалів цивільної справи. Просив суд розглянути позов без представника відповідача.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши все у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, на підставі нижчезазначеного.

Так, судом встановлено, що 17.12.2015 року між позивачем та ТОВ «ВАШ АВТО» було укладено Договір № 002876 фінансового лізингу та Додаток № 1, Додаток №2 до даного договору, за умовами якого ТОВ «Ваш Авто» зобовязалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді трактору МТЗ 821 Беларусь, 2012 року випуску та передати цей трактор у користування позивача, який у свою чергу зобовязався сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі згідно графіку в розмірі 182, 97 доларів США щомісяця. Договір фінансового лізингу передбачав право ОСОБА_1 отримати трактор у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших витрат (а. с. 8-15).

17.12.2015 року позивач здійснив адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу №002876 у розмірі 30 000 грн. 00 коп., на розрахунковий рахунок № 4 ТОВ «ВАШ АВТО», що відкритий в АТ «ОСОБА_4 Аваль» відділення №0868, що підтверджується квитанцією № N1AEJ45172 від 17.12.2015 року як оплату за автомобіль (а.с. 16).

П. 8.1 Договору №002876 фінансового лізингу передбачено, що сторони погоджуються, що Лізингові платежі та Інші Платежі, що підлягають сплаті за цим Договором на користь Лізингодавця, відображають справедливу вартість Предмета лізингу та забезпечують отримання Лізингодавцем суми очікуваної на дату виконання Договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ АТ «ОСОБА_4 Аваль» при продажу долара США станом на дату, коли кожен Платіж підлягає оплаті.

П. 10.1. Договору № 002876 фінансового лізингу передбачено, що Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток №3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає - відсотки (проценти) за користуванням Обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) - частина від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) - комісія за супроводження Договору в розмірі 7%.

П. 10.3. Договору № 002876 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладання даного договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 182, 97 доларів США, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору, що відповідно становить 4592, 50 грн. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати Додаток №3 до даного договору (Графік сплати лізингових платежів або План відшкодування або Додаток №3 до Даного договору) (а.с. 11).

П. 17.2. Договору № 002876 фінансового лізингу передбачено, що підписання цього Договору та Додатків до нього є свідчення факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеними, умовами та змістом Договору та Додатків до нього.

Також статтею 17 Договору № 002876 фінансового лізингу «Прикінцеві положення» визначено, що Додатками до даного Договору є:

Додаток №1 - Графік сплати Авансового внеску;

Додаток №2 - специфікація;

Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів позивачем та ТОВ «ВАШ АВТО», підписано не було, всупереч тому, що він є невідємною частиною основного Договору та містить істотні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обовязковому погодженню сторонами.

П. 8.5 Договору № 002876 фінансового лізингу передбачено, що всі платежі, які визначаються у Додатку №1 та Додатку №3 до даного Договору сплачуються Лізингоодержувачем згідно з вказаних додатків на підставі рахунків виставлених Лізингодавцем (а.с. 10).

Разом з цим, як встановлено судом, додаток № 3 до даного договору, який є невід"ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов"язковому погодженню сторонами, сторонами підписано не було.

Згідно вимог ч.1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Також ні змістом основного тексту Договору № 002876 фінансового лізингу, ні підписаними Додатками №1 та №2 не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця. та не встановлений строк їх сплати.

Зміст основного тексту Договору № 002876 фінансового лізингу та Додатків № 1 та № 2 не містить повної та достовірної інформації про фінансової послуги, що надаються ТОВ «ВАШ АВТО» відповідно до підписаного 17.12.2015 року основного тексту Договору № 002876 фінансового лізингу та Додатків №1 та №2.

Оскільки зміст умов Договору № 002876 фінансового лізингу підлягали фіксації в декількох документах, що, в свою чергу, підлягали підписанню сторонами, не підписання сторонами саме Додатку №3 є обставиною, що вказує на не укладання Договору № 002876 фінансового лізингу.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону "Про захист прав споживачів", прийнятого 12 травня 1991 р. і введеного в дію з 1 жовтня 1991 року.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт, надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ч.5 п.1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Це означає, що ЗУ «Про захист прав споживачів» безпосередньо регулює відносини, що склались між сторонами договору. А умови договору фінансового лізингу в свою чергу не можуть суперечити положенням цього Закону.

Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно з п. 12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та повністю або частково сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір, однак в цьому випадку лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання в розмірі 40% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку адміністративний платіж за договором лізингоодержувачу не повертається.

Однак, вказана стаття договору суперечить положенням п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням договору суд вважає несправедливою умовою договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ТІК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бут-визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Суд вважає, що умови пункту 1.4 оспорюваного договору (про те, що лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо, а за вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець) суперечить вимогам частини першої статті 808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця. Окрім того в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. Також, пункт 10.11 розділу 10 договору встановлює жорстку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобов'язання, а й за розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та є несправедливими умовами договору згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Передбачені пунктами 1.7 та підпунктами а), в) пункту 8.2.1 вказаного договору зобов'язання лізингоодержувача сплатити комісію за організацію оформлення даного договору та комісію за передачу предмета лізингу, а також визначені пунктом 8.2.3 даного договору обов'язки сплатити другий лізинговий платіж, виходять за межі переліку передбачених законом платежів, а тому вказані пункти договору є недійсними, у зв'язку з чим вказані положення договору є несправедливими.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Судом встановлено, що аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 17 грудня 2015 року, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (пункт 8.17, розділ 10 договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно пункту 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, встановлено, що оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що в договорі фінансового лізингу укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Ваш авто» 17.12.2015 року, обмежені права позивача, як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживача», «Про фінансовий лізинг» та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства.

Крім того, додаток № 3 до даного договору, який є невід"ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов"язковому погодженню сторонами, сторонами підписано не було, а тому суд приходить висновку, що позовні вимоги про про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого авансового платежу в сумі 30 000 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 17 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ваш Авто», нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18 січня 2017 року у справі за №6-648цс16, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Суд, вивчивши положення договору фінансового лізингу № 002876 з додатками від 17.12.2015 року, дійшов висновку про те, що умови, викладені в цьому договору, є несправедливими, договір забезпечує захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, Закону України «Про фінансовий лізінг», Закону України «Про захист прав споживача», ч.1 ст.203, ч.1 ст. 806, ч.1 ст. 807 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» про визнання договору Фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір Фінансового лізингу №002876 з додатками від 17.12.2015 року недійсним.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» код ЄДПРОУ: 39733392 , м. Київ, вул. Шовковична, буд.42-44 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № сплачені кошти в розмірі 30000 ( тридцять тисяч) грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» код ЄДПРОУ: 39733392 , м. Київ, вул. Шовковична, буд.42-44 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

На рішення суду протягом десяти днів для його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана апеляційна скарга на рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5