Категорія 27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Марчук В.С.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №002-2008-906, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 56 639,00 доларів США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45 % річних з кінцевим терміном повернення 10.03.2038 року. Пунктом 1.1.1. кредитного договору за користування кредитними коштами понад строк або терміни погашення, встановлені кредитним договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 37,35 % річних.

Крім того, 10.04.2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №002-2008-906 від 26.03.2008 року, якою внесені зміни до кредитного договору та встановлено проценту ставку в розмірі 6,59 % річних за період з 10.04.2009 року по 28.04.2009 року та 13,45 % річних за період з 29.04.2009 року до 09.04.2010 року включно, а також встановлено підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк (терміни) погашення у розмірі 40,35 % річних за період з 10.04.2009 року по 28.04.2009 року та 40,35 % річних за період з 29.04.2009 року до 09.04.2010 року включно.

Додатковою угодою від 29.04.2009 року до кредитного договору, укладеною між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, були внесені зміни до кредитного договору, зокрема до п. 1.1.1, згідно якого встановлено проценту ставку в період з 29.04.2009 року по 09.04.2010 року включно в розмірі 6,59 % річних та підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк (терміни) погашення у розмірі 14,59 % річних. Пунктом 1.1.2 Додаткової угоди від 29.04.2009 року встановлено процентну ставку з 10.04.2010 року по 09.04.2015 року включно в розмірі 14,82 % річних та підвищена процентна ставка - 22,82 % річних. Пунктом 1.1.3 Додаткової угоди від 29.04.2009 року встановлено процентну ставку починаючи з 10.04.2015 року в розмірі 13,45 % річних та підвищена процентна ставка - 21,45 % річних. Пунктом 2.5 Додаткової угоди встановлено графік погашення платежів у формі щомісячних платежів.

Додатковою угодою від 24.02.2014 року до кредитного договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, були внесені зміни до кредитного договору, зокрема до п. 1.1.1, згідно якого встановлено процентну ставку в період з 24.02.2014 року по 09.02.2015 року включно в розмірі 8,5% річних та підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк (терміни) погашення у розмірі 16,50 % річних. Пунктом 1.1.2 встановлено процентну ставку з 10.02.2015 року в розмірі 13,09 % річних та підвищена процентна ставка - 21,99 % річних. Пунктом 1.2 додаткової угоди від 24.02.2014 року встановлено строк кредитування з дати надання кредиту по 10.03.2038 року включно.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 24.02.2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником як солідарний боржник. В позові зазначено, що позичальник свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом не виконав, у зв'язку з чим станом на 04.03.2016 року виникла заборгованість у розмірі 68 295,16 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 2 610,38 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 52 806,54 доларів США; несплачені відсотки - 12 542,88 доларів США; підвищені відсотки - 335,36 доларів США, а тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану заборгованість, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №002-2008-906 від 26.03.2008 року, яка станом на 04.03.2016 року становить 68 295,16 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 2 610,38 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 52 806,54 доларів США; несплачені відсотки - 12 542,88 доларів США; підвищені відсотки - 335,36 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Також, апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_3, в якій просить рішення суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у зазначеній справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

ОСОБА_3 та його представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак згідно повідомлення відповідної службової особи Дарницького районного суду м Києва, якому було доручено забезпечення проведення відеоконференції, в судове засідання вони не з'явились, а також не з'явились до апеляційного суду Вінницької області, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник ПАТ «Універсал Банк» в судовому засіданні апеляційні скарги не визнала, вказавши на їх безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що боржник не виконав взяті на себе зобов'язання за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №002-2008-906, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 56 639,00доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45 % річних з кінцевим терміном повернення 10.03.2038 року.

Згідно п. 1.1.1. кредитного договору за користування кредитними коштами понад строк або терміни погашення встановлені кредитним договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 37,35 % річних.

Відповідно до п. 2.4 .2.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячні платежі, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначених у графіку платежів до цього договору.

Крім того, 10.04.2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №002-2008-906 від 26.03.2008 року, якою були внесені зміни до кредитного договору. Встановлено проценту ставку в розмірі 6,59% річних за період з 10.04.2009 року по 28.04.2009 року та 13,45 % річних за період з 29.04.2009 року до 09.04.2010 року включно. Також встановлено підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення у розмірі 40,35 % річних за період з 10.04.2009 року по 28.04.2009 року та 40,35 % річних за період з 29.04.2009 року до 09.04.2010 року включно.

Додатковою угодою від 29.04.2009 року до кредитного договору укладеною між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, були внесені зміни до кредитного договору. Згідно п. 1.1.1 Додаткової угоди від 29.04.2009 року встановлено проценту ставку в період з 29.04.2009 року по 09.04.2010 року включно в розмірі 6,59% річних та підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення у розмірі 14,59 % річних. Пунктом 1.1.2 Додаткової угоди від 29.04.2009 року встановлено процентну ставку з 10.04.2010 року по 09.04.2015 року включно в розмірі 14,82 % річних та підвищену процентну ставку - 22,82% річних. Пунктом 1.1.3 Додаткової угоди від 29.04.2009 року встановлено процентну ставку, починаючи з 10.04.2015 року в розмірі 13,45 % річних та підвищену процентну ставку - 21,45% річних. Пунктом 2.5 Додаткової угоди встановлено графік погашення платежів у формі щомісячних платежів.

Додатковою угодою від 24.02.2014 року до кредитного договору, укладеною між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 були внесені зміни до кредитного договору. Згідно п. 1.1.1 встановлено процентну ставку в період з 24.02.2014 року по 09.02.2015 року включно в розмірі 8,5% річних та підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення у розмірі 16,50% річних. Пунктом 1.1.2 встановлено процентну ставку з 10.02.2015 року в розмірі 13,09% річних та підвищену процентну ставку - 21,99% річних. Пунктом 1.2 додаткової угоди від 24.02.2014 року встановлено строк кредитування з дати надання кредиту по 10.03.2038 року включно.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов кредитного договору банком видано, а ОСОБА_3 отримано кредитні кошти в розмірі 56 639,000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером від 26.03.2008 року.

Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04.03.2016 року становить 68 295,16 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 2 610,38 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 52 806,54 доларів США; несплачені відсотки - 12 542,88 доларів США; підвищені відсотки - 335,36 доларів США.

Вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №002-2008-906 від 26.03.2008 року, 24.02.2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником як солідарний боржник.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Вимогами ч.1,2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи видно, що на адресу відповідачів банком надсилалась вимога від 25.03.2016 року з проханням виконати свої зобов'язання за кредитним договором, сплативши прострочену заборгованість протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обов'язок відповідачів сплатити заборгованість за укладеним договором кредиту, при цьому судом враховано п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України, якою передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Крім того, у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі №6-190цс15, визначено, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Викладені у поданій представником ОСОБА_3 апеляційній скарзі посилання на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року у справі №989/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №002-2008-906 від 26.03.2008 року та не закрито провадження у справі, є безпідставними, оскільки спростовуються тим, що даний вид спору не підвідомчий третейським судам, при цьому у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 27.01.2016 року у справі №6-2892цс15, визначено, що якщо спір виник щодо заборгованості за кредитом, відтак третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча, а також не спростовує висновок суду посилання на те, що судом не було призначено експертизу для встановлення дійсного розміру заборгованості, оскільки апеляційна скарга не містить обґрунтувань щодо неправильно визначення розміру заборгованості.

Щодо викладеного у поданій ОСОБА_2 апеляційній скарзі твердження про те, що банком пропущено, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред'явлення вимоги до поручителя, то дане твердження на увагу не заслуговує, оскільки в матеріалах справи наявна адресована відповідачам вимога ПАТ «Універсал Банк» про сплату простроченої заборгованості від 25.03.2016 року, при цьому ОСОБА_2 не надано доказів того, що вимогу про сплату простроченої заборгованості ПАТ «Універсал Банк» було направлено 03.10.2014 року, тоді як згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Крім того, з відповідачів на користь держави має бути стягнуто судовий збір за подачу апеляційних скарг, сплату якого було відстрочено ухвалами від 17.03.2017 року та 03.04.2017 року відповідно, до ухвалення судового рішення, а саме з ОСОБА_2 має бути стягнуто 27 775,66 грн., з ОСОБА_3 27 839,66 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 27 775,66 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 27 839,66 грн..

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом: