Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/11965/15-ц

Імям України Провадження № 2/200/146/17

05 квітня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради та Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 у червні 2015 року звернувся до суду із позовною заявою в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визначивши третіми особами по справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради та Сьому Дніпропетровську державну нотаріальну контору, прохаючи суд про наступне: « Визнати право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як сина спадкодавці, на загальну площу 5,458 кв.м. з 3,1 кв.м. житлової площі та ОСОБА_6, як чоловіка спадкодавці, на загальну площу 5,458 кв.м. включно з 3,1 кв.м. житлової площі у трикімнатній квартирі 153 будинку 35 на житловому масиві Тополя-2 в м. Дніпропетровську у межах зареєстрованого за спадкодавицею ОСОБА_7, яка померла 01 жовтня 2013 року, не залишивши заповіту, права спільної з відповідачами сумісної власності на зазначену квартиру, загальна площа якої складає 65,5 кв.м., житлова 37,2 кв.м. та виділити малолітньому ОСОБА_3 та його батькові ОСОБА_2 в рахунок належної їм вищезазначеної спадщини в натурі у власність найменшу кімнату площею 7,8 кв.м. в зазначеній квартирі без права користування сином і чоловіком спадкодавці балконом і лоджією загальною площею 2,9 кв.м., вихід на які пролягає через дві інші кімнати цієї самої квартири» (а.с. 3-4).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 01 жовтня 2013 року померла його дружина та мати його сина ОСОБА_7, не залишивши заповіту. На момент її смерті їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності належала кв. № 153 у б. № 35 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську. У 2013 році відповідачі подали до нотаріату заяви про прийняття ними спадщини, але до нотаріуса не зявляються, правовстановлюючих документів на квартиру нотаріусу не надають, чим перешкоджають йому та його сину оформити свої права на спадщину. Спадкодавиці ОСОБА_7 належало на праві власності 1/3 частина вказаної квартири, що становить 21,83 кв.м. загальної площі з 12,4 кв.м. житлової площі. За життя спадкодавиця мала у квартирі кімнату площею 7,8 кв.м., у якій вони мешкали з нею після укладення шлюбу. Таким чином, у квартирі відбувся фактичний поділ житлової площі ще до смерті спадкодавиці, що не заперечують відповідачі. Він та його син є спадкоємцями першої черги, тобто кожному з них належить по ? частині тієї частини квартири,яка належала спадкодавці по 5,458 кв.м. загальної площі та по 3,1 кв.м. житлової площі. Разом на них із сином припадає 10,92 кв.м. загальної площі. Враховуючи це, а також те, що сестра спадкодавиці ОСОБА_8 участі у приватизації не брала, заявлений ним розподіл житла, як спадкового майна, відповідає моральним засадам суспільства, звичаєвому праву та судовій практиці. Іншій розподіл житла порушить його та його сина права на достатні умови життя та побуту, інші права дитини.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що перешкоди у отриманні позивачем та його сином свідоцтва про право на спадщину чинять саме відповідачі, які мають на руках оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є спадковим, але не надають його нотаріусу для того, щоб та могла видати свідоцтво про право на спадщину. Через це нотаріус не може витребувати дублікати правовстановлюючих документів та не може видати свідоцтво про право на спадщину. 21 лютого 2015 року нотаріус винесла ухвалу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві та його дитині. На 11 квітня 2017 року призначено зустріч у нотаріуса позивача та відповідачів, де буде вирішуватися питання про надання ними нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів і, можливо, видачу свідоцтва про право на спадщину на частину спірної квартири та на інше майно, яке входить до спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_7

Відповідачі, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не зявилися, письмових заяв та клопотань суду не надали (а.с. 181-182).

Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 176-178).

Третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник також у судове засідання не зявилася, письмових заяв та клопотань не надала (а.с. 183).

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів та третіх осіб. З цих підстав суд, спираючись на норми ч. 3 ст. 36, ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем та третьою особою межах, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 11 червня 2011 року перебували у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36-37). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 24 липня 2000 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить кв. № 135 у б. № 35 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську (а.с. 42). 01 жовтня 2013 року ОСОБА_7 померла (а.с. 66). 17 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із письмовими заявами про прийняття спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_8 (а.с. 73-74). Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 21 лютого 2015 року ОСОБА_2, який діє в своїх та своєї дитини ОСОБА_3, інтересах, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася по смерті його дружини ОСОБА_7, так як він не надав оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є предметом спадкування (а.с. 46). ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріусу надано оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є спадковою масою (а.с. 71-72). 12 квітня 2014 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 передано заяву ОСОБА_4 про явку до нотаріуса для передання останньому оригіналу правовстановлюючого документу на транспортний засіб для оформлення спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_7 (а.с. 80). 29 квітня 2014 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 передано заяву ОСОБА_2 про явку до нотаріуса для передання останньому оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно для оформлення спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_7 (а.с. 82). Згідно з наданими суду державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 письмовими поясненнями, правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого за життя була ОСОБА_7, знаходяться у її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а правовстановлюючий документ на автотранспортний засіб, власником якого за життя була ОСОБА_7, знаходиться у її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 25). Судові витрати по справі становлять 243 гривні 80 копійок (а.с. 1).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3, 6 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - пятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог п.п. 1, 3, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обовязку в натурі. Згідно з вимогами ст. 329 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач і відповідачі є спадкоємцями тієї спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_7 У позивача є оригінал правовстановлюючого документу на автомобіль, які відповідачі вважають спадковим майном, а відповідачі мають оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є предметом спадщини. Ні позивач, ні відповідачі, бажаючи успадкувати спадщину ОСОБА_7, у нотаріуса оригіналів правовстановлюючих документів на майно не надають. Через те, що ні позивач, ні його малолітній син не є власниками того майна, на яке прохають суд визнати за ними право власності, а цивільним законодавством передбачено можливість подання позову про визнання права власності лише особі, яка є власником майна, якщо її право власності оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ними документів, які засвідчують їх право власності, позивач обрав невірний шлях для реалізації свого права на отримання у власність спадкового майна. Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відмова у задоволенні позовних вимог про визнання права власності не позбавляє позивача можливості звернутися до суду з позовом про захист його права на отримання у власність частини тієї спадщини, яка відкрилася по смерті ОСОБА_7, шляхом звернення до суду з позовом до відповідачів у способи, що передбачені п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України - про припинення ними дії, яка порушує його право та про примусове виконання ними свого обовязку в натурі, шляхом зобовязання відповідачів надати йому чи нотаріусу оригінали тих правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, які перебувають у володінні відповідачів для забезпечення можливості нотаріусу оформити та видати йому свідоцтва про право на ту частину спадщини, яка належить йому та його дитині по закону. Без надання відповідачами нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів, які не втрачені, а відтак і не підлягають поновленню як дублікати, позивач не може отримати у власність спадкове майно. Тому надання нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів, що перебувають у їх володінні, є цивільним обовязком відповідачів, які, не передаючи оригіналів цих документів, зловживають своїми цивільними правами, що, згідно з вимогами ст. 13 ЦК України, є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 329, 1216, 1261 ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 36, 60, 76, 88, 169, 212-215,224, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко