Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2017 Справа №607/15055/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення сплаченого авансу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про повернення сплаченого авансу в розмірі 39000 доларів США, що на момент подачі позову становить 1024403,87 грн. ОСОБА_6 обґрунтовано тим, що 30 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі продажу нежитлового приміщення за адресою: провулок Цегельний 1, м. Тернопіль. Однак нотаріально був посвідчений тільки договір купівлі продажу 35/100 часток приміщення, щодо купівлі решту 24/100 вказаного приміщення, сторони уклали попередній договір, на підтвердження якого оформили розписку, в якій зазначили умови договору, однак, через те що вказаний договір був нотаріально не посвідчений, то він є нікчемним. У звязку із тим, що на виконання вказаного нікчемного правочину відповідач отримав від позивача 44710 доларів США, а тому ОСОБА_4В, просить застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути вказані грошові кошти із відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Зазначив, що зміст розписки, яка написана позивачем, не свідчить про укладення між сторонами договору купівлі продажу, не може вважатися попереднім договором, договір купівлі продажу частини вказаного приміщення був укладений та посвідчений нотаріально, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі продажу частини приміщення та земельної ділянки, а тому кошти, які зазначені в розписці не можуть бути авансом. Також, вказана розписка не може вважатися попереднім договором, оскільки в ній відсутні зобовязання про укладення договору купівлі продажу в майбутньому. Зазначає, що в позивача відсутній оригінал розписки, на яку він посилається, як на підставу стягнення грошових коштів.

Заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 31.12.2013 року написаної ОСОБА_4, він зазначає, що придбав в ОСОБА_5 землю і приміщення за адресою: провулок Цегельний, 1 згідно договору купівлі продажу і недорозрахувався в сумі 44710 доларів США, які зобовязується оплатити до кінця 2014 року та наявний підпис ОСОБА_5 Крім того на розписці наявні написи: борг станом на 20.05.2014 року 41000 доларів США;, оплачено 17320 $ +17970 $/44710 $- 80000$/ 44710$ Борг (підпис), Оплачено станом на 20.05.2014 р. - 3710 $ підпис, Борг 41000$ (підпис). Крім того наявні написи: по квитанціям: 1. 34035 2.+30 3. +250 4.+9500 (нотаріус) /43815 грн. = 5340$:2 = 2670$. Електроенергія 2000 кВт 2480 грн. = 300$ (показники лічильника 2316 понад ліміт 444 грн.) 15000$.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за невиконання зобовязання.

При розгляді справи судами встановлено, що 30.12.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 35/100 часток приміщення у м. Тернополі, провулок Цегельний 1 посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 5770. Відповідно до п.2.1 договору продаж вчинено за 548740 грн., які позивач отримав від відповідача до укладення цього договору. У цей же день між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки у м. Тернополі, провулок Цегельний 1, кадастровий номер :13:013:0070, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 5769. Відповідно до п. 6. договору цей продаж вчинено за 47367 грн., які ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 до підписання цього договору. Згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.12.2013 року на підставі договорів купівлі-продажу за № 5770 та № 5769 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 35/100 частин нежитлового приміщення та на земельну ділянку, кадастровий номер :13:013:0070. 31.12.2013 року ОСОБА_4 написав розписку про те, що він придбав у ОСОБА_5 землю і приміщення за адресою у м. Тернополі, провулок Цегельний,1, згідно договорів купівлі-продажу і не провів розрахунок на 44710 доларів США у зв'язку з чим зобов'язувався розрахуватись в повному обсязі до кінця 2014 року.

Вказані обставини, в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів №75509839 від 12.12.2016 року, земельна ділянка площею 0,0398 га та нежитлове приміщення загальною площею 863,7 м.кв. 24/100 частки, на підставі договорів дарування від 31.07.2014 року посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 належить ОСОБА_10.

Звертаючись до суду із позовом про повернення сплаченого авансу позивач покликався на те, що після того, як 30.12.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 35/100 часток приміщення та земельної ділянки 0,0258 га в м. Тернополі, провулок Цегельний 1, відповідно до усного договору між ним та ОСОБА_5 про продовження взаємовідносин щодо придбання в майбутньому решти обєкта, який належав відповідачу - 24/100 розміру ідеальних часток приміщення та частини земельної ділянки за вказаною адресою. Однак нотаріально сторони не посвідчили такий договір, а оформили розписку на підтвердження його укладення. Вказаний усний договір, який не оформлений нотаріально, позивач зазначає як нікчемний попередній договір купівлі продажу. Тому, кошти оплачені за таким договором, як нікчемним правочином, підлягають стягненню із відповідача.

Однак із такими доводами позивача погодитися неможливо, виходячи із наступних причин.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із змісту статей 655,657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Із змісту ст. 636 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено обставини існування у нього із відповідачем укладення попереднього договору купівлі-продажу 24/100 розміру ідеальних часток приміщення та частини земельної ділянки по вул. Цегельна, 1 в місті Тернополі.

Так, відповідач про вказаний факт заперечив. Зазначив, що розписка свідчить, що позивач ОСОБА_4 недорозрахувався за вже укладеним та посвідченим нотаріально 30.12.2013 року договором частки приміщення та земельної ділянки по вул. Цегельна, 1 в місті Тернополі.

Із змісту наданої на підтвердження укладення попереднього договору купівлі продажу розписки, не вбачається, що предметом домовленості є саме частка 24/100 розміру ідеальних часток приміщення та частини земельної ділянки, а не, як стверджує відповідач, зокрема, доплатою за вже куплений 30.12.2013 року за договором купівлі-продажу 35/100 часток приміщення у м. Тернополі, провулок Цегельний 1 та частини земельної ділянки за вказаною адресою.

В розписці вказано «приміщення і землю по вул. Цегельній, 1 в місті Тернополі», однак в ньому не вказано, яка частка приміщення та розмір земельної ділянки, оскільки, навіть сам позивач визнає, що у власності відповідача була тільки частина вказаного майна, то не спростовано, що вказане стосується придбаного позивачем приміщення та землі на підставі договорів від 30.12.2013 року.

Зокрема, в розписці дієслово «придбав» вказує на дію в минулому часі, що може вказувати на вже укладений договір, а не про намір придбати в майбутньому та не зазначено до якого часу сторони домовилися укласти договір купівлі продажу.

Крім того, в написах в розписці наявні відомості про оплату коштів, однак не зазначено для чого вони передавалися, та хто їх отримував, а також зокрема не відображено, що це є аванс.

Крім того, у відповідача відсутній оригінал такої розписки.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої

дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачем поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_4 передавалися ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 44710 доларів США саме на виконання умов нікчемного договору попереднього договору купівлі продажу приміщення та земельної ділянки у м. Тернополі, провулок Цегельний 1, існування такого договору, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення сплаченого авансу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_6