Провадження № 2/470/35/17
Справа № 470/264/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м.Миколаєві йому було видано платіжну карту «Універсальна» зі строком дії до липня 2018 року. Станом на 01 квітня 2014 року залишок коштів на його рахунку складав 85140,13 грн., проте зняти він їх не може через заблокування рахунку відповідачем. 01 грудня 2015 року він листом звернувся до відповідача з вимогою про усунення перешкод в розпорядженні належними йому грошовими коштами, проте порушення його прав усунуто не було. Посилаючись на те, що відповідач обмежує його права як клієнта банку на розпорядження грошовими коштами що знаходяться на його рахунку, позивач просив суд зобов'язати відповідача виплатити грошові кошти в сумі 85140,13 коп. що знаходяться на рахунку відкритому на ім'я ОСОБА_1 та належать йому.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27.04.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.07.2016 року позовну заяву було повернуто позивачу зі всіма доданими документами через невиконання ухвали суду про залишення без руху зазначеного позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, ухвали Березнегуватського районного суду Миколаївської області та Апеляційного суду Миколаївської області було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з'явився до суду, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 ( за довіреністю) позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю) позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. У запереченнях направлених до суду зазначив, що банк призупинив здійснення операцій по платіжній картці через порушення позивачем умов Договору, а саме для отримання грошових коштів та здійснення їх переказу в рамках здійснення злочинної (протиправної діяльності) та операцій пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Справу просив розглядати за його відсутності.

Оскільки від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК фіксування судового засідання на звукозаписувальний пристій не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами що в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я позивача відкрито картковий рахунок № 098654 відповідно до угоди SAMDNWFC19 від 25 грудня 2014 року (а.с.158-159). Залишок грошових коштів, що обліковуються на рахунку позивача становить 85140 грн. 13 коп. (а.с.172). Фактично з травня 2015 року відповідач припинив виплату грошових коштів з рахунку позивача та заблокував його ( а.с.4).

30 листопада 2015 року позивач в досудовому порядку звертався до відповідача з вимогою про усунення перешкод у розпорядженні належними йому грошовими коштами (а.с.5-6,121). На яку було надано відповідь про необхідність звертатись до Банку іншими каналами зв'язку або особисто подавати письмовий запит (а.с.122). В подальшому, за результатами перевірки Банку на підставі звернення позивача по телефону, було встановлено, що картку заблоковано через надходження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва про тимчасовий доступ до інформації що містить охоронювану законом таємницю, зокрема і щодо надання інформації по банківській картці позивача по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.2 ст.307 КК України ( а.с.143-146,193).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п. 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Посилання відповідача на необхідність блокування картки позивача через використання ним рахунку для отримання коштів та їх переказу в рамках злочинної протиправної діяльності суд вважає необґрунтованими, оскільки належних доказів на підтвердження такого банк не надав. Отримання банком ухвали про тимчасовий доступ до банківської таємниці не може слугувати належною підставою для обмеження права позивача на користування та розпорядження грошовими коштами що перебувають на його рахунку, оскільки процесуальних документів щодо арешту зазначених коштів банк не отримував. Крім цього, з листів Управління протидії наркозлочинності ГУНП В Миколаївській області від 30.03.2017 року та Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 29.03.2017 року убачається, що кримінальне провадження в рамках якого надавався тимчасовий доступ до інформації про банківську карту позивача закрито 28 вересня 2016 року за п.2 ч.1 ст.284 КПК України (за відсутністю в діянні складу злочину) ( а.с.226,228).

З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що позивач, всупереч приписів ст.ст. 1066, 1068, 1074 ЦК України, був протиправно позбавлений відповідачем права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Крім того, відповідно до ст. 16, 17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон) фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на: критеріях ризиків, визначених самостійно суб'єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; встановленні за результатами проведеного аналізу факту (фактів) невідповідності фінансової (фінансових) операції (операцій) фінансовому стану та/або змісту діяльності клієнта; типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26 червня 2016 року (далі - Положення) банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було заблоковано розрахунковий рахунок позивача з вищевказаних підстав, в травні 2015 року (а.с.193). Станом на час розгляду справи розрахунковий рахунок не розблоковано, що суперечить нормам ст. 16, 17 зазначеного Закону та п. 91 Положення в частині встановлення умов та строків такого блокування.

Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та безпідставне блокування його рахунку відповідачем.

Доводи відповідача про використання позивачем рахунку для здійснення підприємницької діяльності не знайшли свого підтвердження, а тому не приймаються судом до уваги.

Таким чином, суд доходить висновку що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 851 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» виплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 85140 грн. 13 коп. наявні на його рахунку № 098654 відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 851 (вісімсот п'ятдесят одну) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова