Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2017 Справа №607/1678/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

- при секретарі Бойко І.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської областіпро визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Ігровиця вул. Гагаріна, 74 Тернопільського району Тернопільської області.

Свої позовні вимоги в позовній заяві обґрунтовує тим, що 19.09.2001 року помер її чоловік ОСОБА_2, якому належало 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Ігровиця вул. Гагаріна, 74 Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті ОСОБА_2 його частку успадкував внук ОСОБА_3, про що свідчить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.10.2013 року, та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2014 року. Позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, щоб зареєструвати права власності на ? житлового будинку, для того щоб в подальшому подарувати її внукові ОСОБА_3, проте державний реєстратор відмовив в реєстрації, про що прийняв рішення №10291319 від 25.01.2014 року, мотивувавши його тим, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 05.09.1990р. не містить інформації про всіх членів колгоспного двору.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує.

Сільський голова Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить суд розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступні обставини.

Згідно довідки Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 552 від 18.09.2012 року житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Ігровиця, вул. Гагаріна, 74, Тернопільського району Тернопільської області станом на 01.07.1990 року колгоспний двір, що складався з 2 членів, головою якого був ОСОБА_2, помер 19.09.2001 року, членами були: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Зважаючи на те, що будинковолодіння, яке знаходиться в селі за адресою: с. Ігровиця вул. Гагаріна, 74 Тернопільського району Тернопільської області належало колгоспному двору, що складається із 2 членів, тому суд приходить до висновку, що кожному з них, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_1 належить по 1/2 частини житлового будинку.

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 10291319 від 25.01.2014 року державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований с.Ігровиця вул. Гагаріна, 74 Тернопільського району Тернопільської області, за суб»єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

Згідно технічного паспорту Тернопільського районного госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №74 по вулиці Гагаріна в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області замовниками технічної інвентаризації є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05.09.1990 року, будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Гагаріна, 74 в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області належить колгоспному двору, головою якого ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Ігровиця вул. Гагаріна, 74 Тернопільського району Тернопільської області .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 392, Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 55.2 кв.м., житловою 33.1 кв.м., що знаходиться за адресою: с.Ігровиця, вул. Гагаріна, 74, Тернопільського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4