РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 січня 2006 року у сумі 12071 грн 37 коп, яка виникла станом на 31 липня 2016 року, та 1378 грн 00 коп судових витрат по справі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 подав суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести без участі представника позивача і, у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 подав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи провести без участі відповідача та без його участі. Представник відповідача подав суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строків позовної давності і просить суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові у звязку із пропуском строків позовної давності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, однак у позові слід відмовити за спливом позовної давності.

Судом встановлено, що 17 січня 2006 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою про видачу судового наказу до Рівненського міського суду Рівненської області.

12 жовтня 2007 року Рівненський міський суд Рівненської області видав судовий наказ № 2н-894 про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку 2694 грн 18 коп заборгованості за згаданим кредитним договором.

Як слідує з постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 18 січня 2013 року, винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5, станом на 18 січня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнута судовим наказом № 2н-894 від 13 жовтня 2007 року, сплачена боржником у повному обсязі.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 39 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Як слідує з судового наказу та матеріалів виконавчого провадження, погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, обрахованих станом на час звернення позивач до суду із заявою про видачу судового наказу, мало місце 18 січня 2013 року, тому нарахування відсотків за користування кредитом до 18 січня 2013 року у розмірі 6583 грн 67 коп, який підтверджується наданим позивачем остаточним розрахунком заборгованості, суд визнає правомірним.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про пропуск позивачем строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною пятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи ту обставину, що станом на 18 січня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 17 січня 2006 року, яка була стягнута судовим наказом № 2н-894 від 13 жовтня 2007 року, була сплачена боржником у повному обсязі, 19 січня 2013 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимоги про захист свого цивільного права або інтересу за цим договором, а саме право вимоги про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 30 серпня 2016 року, тобто через три роки сім місяців, що свідчить про пропуск строку загальної позовної давності, який встановлено тривалістю у три роки.

Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, а судом встановлено, що строки позовної давності позивачем пропущені, наявні підстави для відмови у позові за спливом позовної давності.

При цьому суд враховує, що позивачем не заявлялося клопотання про визнання поважними причин пропущення позовної давності, а судом таких причин не встановлено.

При вирішенні спору суд звертає увагу на те, що при подачі позову до суду позивач у своєму первісному розрахунку заборгованості за кредитним договором не врахував стягнення, проведеного на виконання судового наказу № 2н-894 від 12 жовтня 2007 року, та, крім того, взагалі не згадав про вказаний судовий наказ у позовній заяві.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь