Справа № 219/624/17
Провадження № 2/219/1209/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої вона просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 61 в будинку № 109 по вул. Ювілейна в м. Бахмут Донецької області. Вказує, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 441436 від 26.03.2016 р. позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 5.09.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили по 1/2 частці кожний трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67573835 від 8.09.2016 р. зазначений вище обєкт нерухомого майна 5.09.2016 р. зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по ? частці за кожним. Згідно з довідкою ОСББ «Ювілейна 109» № 307 від 27.01.2017 р. та паспортами громадянина України у зазначеній вище квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 (подружжя), їхня донька ОСОБА_6 та відповідач, який є членом сім'ї колишнього власника вказаної квартири та не є членом сім'ї позивача. Оскільки відповідач був зареєстрований в спірній квартирі колишнім власником, який продав цю квартиру позивачу та третій особі у справі, то з моменту відчуження спірної квартири попереднім власником відповідач втратив право користування даною квартирою. Проте добровільно відповідач не знімається з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У звязку із цим позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.
Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги (а.с.79).
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26 березня 2016 року позивач ОСОБА_6 (дошлюбне Сердюк) ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що 26.03. 2016 року складено відповідний актовий запис № 109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 441436, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області 26.03.2016 року (а.с.14).
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 5.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за № 3218, ОСОБА_5 продала, а позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 купили у рівних частках: а саме по ? частці кожний трьохкімнатної квартири, загальною площею 63,36 кв.м, в т.ч. житловою площею 36,64 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18). Пунктом 15 цього договору визначено, що продавець зобовязується звільнити квартиру, передати ключі покупцям, а також зареєструвати місце свого проживання та всіх інших зареєстрованих осіб за іншою адресою протягом одного місяця з дня підписання цього договору.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, 39, яка належить їм на праві спільної часткової власності (? частка кожному) на підставі договору купівлі-продажу від 5.09.2016 року, серія та номер: 3218, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 67573835 від 8.09.2016 року (а.с.16-17).
Відповідно довідки № 307 від 27.01.2017 року, виданої головою ОСББ «Ювілейна, 109», за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Ювілейна, 109/61, зареєстровано 3 особи: власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані з 25.01.2017 року, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за вказано адресою з 17.10.2007 року (а.с.67).
Згідно акту від 10.04.2017 року, складеного комісією у складі бухгалтера ОСОБА_9, майстра ОСОБА_10, паспортиста ОСОБА_11 була проведена перевірка паспортного режиму квартири № 61 житлового будинку № 109 по вул. Ювілейній м. Бахмут Донецької області. Перевіркою було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, але ОСОБА_2 за вказаною адресою фактично не проживає з 5.10.2016 року по теперішній час, що підтверджують сусіди ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 (а.с.80).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» ОСОБА_16 від 21.03.2017 року № 1405, громадянин ОСОБА_2 в період з 2014 по теперішній час на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не звертався, медична допомога вдома не надавалась, за даними архіву не числиться (а.с.63).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набули права приватної власності на вищезазначене майно, а право власності ОСОБА_5 на вказане майно на підставі п.1.ч.1 ст. 346 ЦК України припинилось у звязку з відчуженням цього майна.
Оскільки відповідач був зареєстрований в спірній квартирі колишнім власником, який продав цю квартиру позивачці та третій особі, то з моменту відчуження спірної квартири попереднім власником відповідач втратив право користування даною квартирою.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з жовтня 2016 року, нею не користується, відповідач ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 61 в будинку № 109 по вул. Ювілейна в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224, ЦПК України, ст.ст. 319, 321,405 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Павленко