Справа № 307/690/17
Провадження № 2/307/705/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконаним зобовязанням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконаним зобовязанням. В позовній заяві зазначив, що відповідач 02 серпня 2011 року позичив в нього 17 000 гривень, без відсотків за користування , для здійснення окремих операцій, повязаних з господарською діяльністю, терміном на два тижні і зобовязався повернути йому всю суму до 16 серпня 2011 року. Разом з тим, у разі прострочення взятого на себе зобовязання по поверненню. Вказані зобовязання відповідач підтвердив розпискою, складеною та підписаною в присутності свідків. Однак у визначений строк відповідач свої зобовязання не виконав та не повернув йому позичені гроші та відсотки за прострочення повернення боргу. На його чисельні звернення відповідач не реагував, а обіцяв розрахуватися з ним повністю в найближчий час.

Вказує , що він звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та згідно рішення Тячівського районного суду від 15 лютого 2012 року в цивільній справі 2-2004/11 ухвалено стягнути з відповідача на його користь за договором позики заборгованість в розмірі 40 000 гривень та 2 979 гривень судових витрат.

Крім того вказує , що рішенням Тячівського районного суду від 16 червня 2015 року було задоволено частково позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та відсотків за невиконання грошового зобовязання за період з 15 лютого 2012 року по 02 квітня 2015 року в сумі 143 667 гривень та 1436.67 гривень судового збору.

Станом на 16 червня 2015 року борг відповідача становив 188 082.67 гривень.

Позивач також вказує , що хоч і подав виконавчі листи до ВДВС Тячівського РУЮ для виконання, однак державні виконавці не змогли примусово стягнути з відповідача кошти посилаючись на відсутність як самого боржника та оголошення у розшук майна , арешт та оцінку майна, підготовку до реалізації, але нічого не було реалізовано та заборгованість не стягнуто.

Розрахунок суми боргу складається з інфляційних втрат в сумі 1477.59 гривень та 10 % від суми основного боргу за кожен день прострочення за період з 03.04.2015 року по 10.03.2017 року, що складає 1 201 900 гривень ( 707 днів * 17 000 гривень* 10%). Позивач вважає за необхідне зменшити суму відсотків вдесятеро, до розміру 120 190 гривень.

Просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в сумі 1477.59 гривень та за прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики за період з 03 квітня 2015 року по 10 березня 2017 року в сумі 120 190 гривень, загальною сумою 121 667.59 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просить його задоволити, проти задоволення заочного рішення не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 17 000 гривень, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачу 17 000 гривень, а відповідач зобовязався повернути позику до 16 серпня 2011 року, а в разі неповернення в обумовлений строк грошових коштів сплатити 10% від суми за кожен день прострочення, що стверджується письмовою розпискою відповідача ОСОБА_2І.( а.с.9).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2012 року в цивільній справі №2-2004/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40000 гривень боргу за договором позики та 2979 гривень судових витрат (а.с.6).

А згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.06.2015 року в цивільній справі №307/4470/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 143 667 гривень боргу за договором позики та 1436.67 гривень судових витрат (а.с.7-8).

Листом Тячівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 22 лютого 2017 року за № 687 встановлено , що станом на 22.02.2017 року виконавчий лист по справі 2/307/324/15 від 30.07.2015 року виданого на підставі рішення Тячівського районного суду від 16 червня 2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишається не виконаним та залишок боргу складає 145 103.47 гривень.

Згідно розрахунку індексації розмір інфляційних втрат станом на 10 березня 2017 року становить 1477.59 гривень ( а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення суми позики є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми позики та сплати процентів.

Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав і станом на 10 березня 2017 року його заборгованість перед позивачем складає 1 201 900 гривень, з яких 1477.59 гривень інфляційні втрати та 10% від суми основного боргу за кожен день прострочння за період з 03.04.2015 року по 10.03.2017 (707 днів * 17000 * 10%).

При цьому позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по відсотках за прострочення повернення суми боргу в межах суми 120 190 гривень.

Таким чином, станом на 10.03.2017 року розмір заборгованості ОСОБА_2І перед ОСОБА_1 складає 121 667.59 гривень, з яких 1477.59 гривень інфляційні втрати, 120 190 гривень - сума заборгованості по відсотках за прострочення повернення суми боргу за період з 03 квітня 2015 року по 10 березня 2017 року.

Враховуючи наведене , суд вважає , вимоги позивача слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог заборгованість за невиконаним зобовязанням в сумі 121 667.59 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача..

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169, 197, 209 , 212-215 ЦПК України , ст.ст. 625, 1046 - 1051 ЦК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 667 (сто двадцять одну тисячу шістсот шістдесят сім) гривень 59 копійок заборгованості за договором позики та 1216.69 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: М.М.Розман