Справа № 369/3941/15-ц Головуючий у І інстанції Мдвідь Н.О.
Провадження № 22-ц/780/2491/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 1 04.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання правочинів дійсними та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаним позовом та просив про його задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.06.2013 року ним, ОСОБА_3, в якості стовідсоткового авансу було передано ОСОБА_2 в особі ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 770 000 гривень в рахунок продажу: 1) земельної ділянки, розташованої за адресою: Автономна республіка Крим, м.Ялта, смт.Кореїз, мкр.Чатал-Кая, площею 0,0400 га, кадастровий номер НОМЕР_3; 2) земельної ділянки, розташованої за адресою: село Підгірці, вулиця Озерна, Обухівського району Київської області, площею 610 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1; 3) земельної ділянки під НОМЕР_5, площею 2,00 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4; 4) земельної ділянки площею 0,2000 га (лісові землі), розташованої на території Ходосіївської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 та НОМЕР_2, які належали на праві власності ОСОБА_2

За умовами досягнутих домовленостей, зафіксованих у розписці від 10.06.2013 року, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 зобов'язалася до 10.06.2014 року зібрати необхідні документи (довідки з реєстру, державні акти, довідки про оцінку земельних ділянок, тощо), повідомити позивача про зустріч та з'явитись до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу спірних земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_3 посилався на те, що на початку червня 2014 року йому зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила про закінчення процесу підготовки документів, у зв'язку з чим запропонувала зустрітись у нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок.

Однак, 10.06.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. відмовила у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення договорів про відчуження спірних земельних ділянок у зв'язку із скасуванням довіреності, на підставі якої діяла ОСОБА_4 в інтересах власника земельних ділянок ОСОБА_2

Позивач посилається на те, що між ним та ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_4, фактично укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, істотні умови якого викладені у написаній відповідачкою розписці від 10.06.2013 року. Також зазначає, що відбулось повне виконання вказаного договору шляхом стовідсоткової оплати ним, як покупцем, вартості земельних ділянок та передачі йому спірних земельних ділянок з правовстановлюючими документами на них, при цьому відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення договору.

На підставі викладеного та згідно норми ч. 2 ст. 220 ЦК України ОСОБА_3 просив суд визнати договори купівлі-продажу земельних ділянок дійсними, визнати за ним право власності на кожну із земельних ділянок, а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди 10 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року, яка знаходиться за адресою: Автономна республіка Крим, м.Ялта, смт.Кореїз, мкр.Чатал- Кая, площею 0,0400 га, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем, дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Автономна республіка Крим, м.Ялта, смт.Кореїз, мкр.Чатал-Кая, площею 0,0400 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року, яка знаходиться за адресою: село Підгірці, вулиця Озерна, Обухівського району, Київської області, площею 610 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем, дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: село Підгірці, вулиця Озерна, Обухівського району, Київської області, площею 610 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року, розташованої на території Миколаївської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, АДРЕСА_1 (шістдесят п'ятий), номер 3, площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем, дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, розташовану на території Миколаївської сільської ради, Білгород- Дністровського району, Одеської області, АДРЕСА_1 (шістдесят п'ятий), номер 3, площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_4.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року, розташованої на території Ходосіївської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, площею 0,2000 га (лісові землі), кадастровий номер НОМЕР_2 та НОМЕР_6, укладений між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем, дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, розташовану на території Ходосіївської сільської ради, Києво- Святошинського району, Київської області, площею 0,2000 га (лісові землі), кадастровий номер НОМЕР_2 та НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 1 827 грн. судового збору з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 10 червня 2013 року (а.с.7) ОСОБА_4, діюча від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, даною розпискою підтверджує факт отримання від ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 770 000 грн., що становить 96 250 доларів США, в якості стовідсоткового авансового платежу за продаж наступного нерухомого майна:

1) 90 000 гривень, що становить 11 250 доларів США, в рахунок продажу земельної ділянки розташованої за адресою: Автономна республіка Крим, м.Ялта, смт.Кореїз, мкр.Чатал-Кая, площею 0,0400 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 серпня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Автономної республіки Крим Лотаревою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №2712;

2) 240 000 гривень, що становить 30 000 доларів США, в рахунок продажу земельної ділянки площею 610 квадратних метрів, розташованої за адресою: село Підгірці, вулиця Озерна, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П., зареєстрованого в реєстрі за №9575;

3) 200 000 гривень, що становить 25 000 доларів США, в рахунок продажу земельної ділянки під НОМЕР_5, площею 2,00 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андреєвою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №603;

4) 240 000 гривень, що становить 30 000 доларів США, в рахунок продажу земельної ділянки площею 0,2000 га (лісові землі), розташованої на території Ходосїївської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 та НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Федотовою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №4206.

Даною розпискою ОСОБА_4 підтвердила домовленість щодо відчуження вищевказаних земельних ділянок на користь ОСОБА_3 та укладення і нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельних ділянок до 10 червня 2014 року.

ОСОБА_4 в розписці також зобов'язалась до 10.06.2014 року отримати необхідні документи (довідки з реєстру, довідки про оцінку земельних ділянок, відсутність заборон на відчуження) та інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельних ділянок та в призначений день з'явитись до нотаріуса, попередньо повідомивши покупця про час та місце нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок.

Також встановлено, що постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. від 10 червня 2014 року (а.с.10) відмовлено громадянці Російської Федерації ОСОБА_4 у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки в зв»язку з тим, що довіреність від імені власника земельної ділянки ОСОБА_2, на підставі якої діяла ОСОБА_4, припинена.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договорів купівлі-продажу та реально виконали ці умови, договори купівлі-продажу є дійсними і ОСОБА_3, як покупець, набув право власності на земельні ділянки, придбані за договорами, яке і підлягає визнанню за ним в судовому порядку.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

10 червня 2013 року відповідач ОСОБА_4 склала розписку, в якій, діючи від імені ОСОБА_2, підтвердила факт отримання від ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 770 000 грн. за продаж останньому чотирьох земельних ділянок (а.с.7).

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюються на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Це пов'язано із тим, що момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Згідно абз.2 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06.11.2009 року, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Пунктами 5, 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671, передбачено, що державній реєстрації підлягають договори купівлі-продажу, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, на зазначені положення закону уваги не звернув та застосував норму матеріального права, яка не поширюється на спірні правовідносини.

Необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню є і рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 1 000 грн. моральної шкоди, оскільки позивачем всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог про відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про задоволення позову, рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позову позивачеві відмовляється, понесені ним по справі судові витрати згідно вимог ст.88 ЦПК України іншою стороною йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання правочинів дійсними та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: