Справа № 600/795/16-ц
Справа № 2/600/106/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: судді Гриновець О.Б.

секретар Сташків О.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в смт.Козова цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га., кадастровий номер :01:001:0045 та площею 0,3027 га., кадастровий номер :01:001:0245, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, які належали ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №066167 від 22.01.2004 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га. та 0,3027 га. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 у належному порядку та в строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини у с.Вікторівка вул.Т.Г.Шевченка 26, Козівського району Тернопільської області. Державний акт, який підтверджував право власності спадкодавця на вказані земельні ділянки втрачено. Приватним нотаріусом ОСОБА_5 ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини після смерті матері на земельні ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказані земельні ділянки після смерті матері, тому просить у судовому порядку визнати його власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га. та площею 0,3027 га.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності (а.с.34).

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, проте подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати за його відсутності (а.с.35).

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтримує позовні вимоги ОСОБА_1, просить визнати за ним право власності на земельні ділянки та справу розглядати без його участі (а.с.28).

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що матір'ю позивача ОСОБА_1 була ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №236463 виданого 11.08.2016 року (а.с.12).

ОСОБА_4 померла 05.04.2014 року у с.Вікторівка Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №165744 від 07.04.2014 р. (а.с.13).

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 становлять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га., кадастровий номер :01:001:0045 та площею 0,3027 га., кадастровий номер :01:001:0245, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області та належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №066167 від 22.01.2004 року (а.с.18-23).

Після смерті ОСОБА_4 позивач в належному порядку та у строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини по вул.Т.Г.Шевченка 26 в с.Вікторівка Козівського району, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області від 16.08.2016 року № 193/2-16 (а.с.17).

Державний акт на право власності на вказані земельні ділянки втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне слово» №37 (7405) від 09.09.2016 року (а.с.16).

Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 13.09.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 (а.с.11).

Відтак, оформлення спадщини в нотаріальній конторі є неможливим, втрата оригіналів документів є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та є перешкодою в реалізації права на спадкування, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Видача державних актів на право власності на земельні ділянки та дублікатів державних актів здійснювалась на підставі Постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка втратила чинність з 01.01.2013 року на підставі Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012 року.

Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га. та площею 0,3027 га. в порядку спадкування за законом після смерті матері.

За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 60, 61, 130, 158, 174, 197, 208-209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.Вікторівка, Козівського району Тернопільської області в порядку спадкування першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 05.04.2014 року, право власності на:

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0956 га., кадастровий номер :01:001:0045, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №066167 від 22.01.2004 року;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3027 га., кадастровий номер :01:001:0245, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №066167 від 22.01.2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець