Справа № 157/1768/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Провадження № 22-ц/773/525/17 Категорія: 48 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Данилюк В.А., Киці С.І.,

з участю секретаря Черняк О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 18 березня 2016 року постановлено рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року у даній справі у частині відмови у поділі автомобіля НОМЕР_1, та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вартістю 127600 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 у розмірі 63800 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року рішення апеляційного суду Волинської області від 18 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав, в ній зазначених.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, кожен окремо, апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту набуття автомобілів НОМЕР_3, та «Mercedes-Benz 208», р.н. НОМЕР_4, за спільні кошти подружжя. Автомобіль «Opel Combo», р.н. НОМЕР_5, під час спільного проживання був переданий за довіреністю ОСОБА_5, а отримані кошти були використані на потреби сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2012 року, який розірвано рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 7).

Згідно листа управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Волинській області від 28 листопада 2014 року за ОСОБА_3 28 січня 2014 року зареєстровані автомобілі НОМЕР_3, та «Mercedes-Benz Sprinter 208CDI», р.н. НОМЕР_4, за ОСОБА_1 28 вересня 2013 року зареєстровано автомобіль НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 9).

З листа центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Камінь-Каширський, Камінь-Каширського, Любешівського та Ратнівського районів підпорядкований УДАІ УМВС України у Волинській області від 30 грудня 2014 року вбачається, що автомобіль НОМЕР_3, з 22 листопада 2008 року по 28 січня 2014 року та автомобіль НОМЕР_6, з 18 квітня 2008 року по 28 січня 2014 року були зареєстровані за матір'ю відповідача ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 49).

15 серпня 2014 року автомобіль НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_6 були перереєстровані на матір відповідача, що підтверджується листом центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Камінь-Каширський, Камінь-Каширського, Любешівського та Ратнівського районів підпорядкований УДАІ УМВС України у Волинській області від 24 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 38, 73, 74, 152-161).

З ухвали Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 грудня 2015 року в цивільній справі № 157/1158/14-ц вбачається, що автомобіль НОМЕР_7 та автомобіль НОМЕР_6, були предметом спору між батьками відповідача ОСОБА_3, як спільне майно подружжя (а.с. 140).

Згідно роз'яснень викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Заперечення відповідача проти позову в частині того, що автомобілі «Mitsubishi Outlander» та «Mercedes-Benz Sprinter 208CDI» були придбані його батьками та перереєстровувалися на нього на незначний період часу узгоджуються з письмовими доказами, зазначеними вище.

Отже, суд першої інстанції при постановленні рішення дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено факту набуття вказаних автомобілів за спільні кошти подружжя, у зв'язку з чим вказане майно не підлягає поділу між сторонами.

Автомобіль «Opel Combo», р.н. НОМЕР_5, є спільним майном подружжя придбаним під час шлюбу.

Свідок ОСОБА_5, допитаний в суді першої інстанції ствердив, що він придбав автомобіль НОМЕР_8, у сторін за 9400 дол. США, які передав відповідачу у присутності позивача, яка в нотаріуса видала йому довіреність на вказаний автомобіль.

Заперечуючи факт фактичного відчуження під час шлюбу за довіреністю ОСОБА_5, позивач просить вказаний автомобіль виділити у особисту приватну власність відповідачеві, стягнувши з нього грошову компенсацію половини її вартості.

Дійсно видача довіреності на право користування та розпорядження транспортним засобом не є його відчуженням у розумінні чинного законодавства.

Вказаний транспортний засіб на даний час зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 11 листопада 2014 року дія довіреності припинена (т. 1 а.с. 31).

ОСОБА_1 як власник майна вправі застосувати речово-правові способи захисту її порушеного права.

Частиною 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 не бажає виділу вказаного автомобіля йому у власність, не вніс на депозитний рахунок суду вартість частки майна, як це передбачає ч. 2 ст. 365 СК України.

За таких обставин вимога позивача про виділення спірного автомобіля в особисту приватну власність відповідача та стягнення на її користь грошової компенсації ? частини вартості автомобіля не може бути задоволена.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді