Справа №575/135/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/779/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Кириківська селищна рада Великописарівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Заводській, 29 в смт. Кириківка, Великописарівського району, Сумської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником вказаного житлового будинку. Відповідач ОСОБА_3, який є її колишнім чоловіком, зареєстрований в цьому будинку, однак з 2012 року у зазначеному жилому приміщенні не проживає, так як добровільно перейшов жити в інше місце, і в той же час відмовляється знятися з реєстраційного обліку, чим створює для неї певні перешкоди щодо користування власністю.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Заводська, 29 в смт. Кириківка, Великописарівського району, Сумської області.

Вказане рішення суду представник відповідача оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що позивачка неодноразово перешкоджала відповідачу у праві користування спірним житлом, до якого він не втратив інтересу. Крім того, як він вважає, не можна вважати встановленим факт проживання відповідача за іншою адресою, а саме: по вул. Горького, 12 в с. Іванівка, Великописарівського району, оскільки вказаний житловий будинок не був введений в експлуатацію, до того ж, він згорів. Також представник відповідача посилається на те, що суд першої інстанції не розглянув належним чином його вимогу щодо забезпечення доступу відповідача до житла у звязку з протиправною поведінкою позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги та пояснення позивача ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 07 лютого 1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 09 червня 2008 року, що вбачається з відповідного свідоцтва (а.с.9, 10).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16 липня 1992 року позивачці ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Заводській, 29 в смт. Кириківка, Великописарівського району, Сумської області (а.с.11).

Згідно довідок виконавчого комітету Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 03 лютого 2017 року за № 511 та від 14 лютого 2017 року за № 556 відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим у цьому жилому будинку, але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.30, 31).

Крім того, з довідки виконавчого комітету Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 03 лютого 2017 року за № 02-30 вбачається, що ОСОБА_3 з 2014 року без реєстрації проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

Проте, довідкою Великописарівського районного сектора Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 03 лютого 2017 року за № 44, виданої на імя ОСОБА_3, підтверджено, що 02 лютого 2017 року в житловому будинку по вул. Горького, 12 в с. Іванівка, Великописарівського району, Сумської області, виникла пожежа, в результаті якої знищено будівлю будинку та деяке майно і речі (а.с.26).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 втратив право користування спірним житловим будинком, оскільки не проживав в ньому без поважних причин понад один рік.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частинами першою та четвертою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Виходячи з вимог ч.ч.1,2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що припинення відповідачем ОСОБА_3 сімейних відносин з власником спірного будинку ОСОБА_5 не позбавило його права користуватися тим жилим приміщенням.

При цьому, обовязковими умовами для визнання відповідача, як колишнього члена сімї позивачки, таким, що втратив право користування спірним житлом, є: 1) його відсутність у цьому приміщенні понад один рік, 2) неповажність причин такої відсутності.

Разом з тим, як вбачається з показів допитаних під час розгляду даної справи в суді першої інстанції свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, між сторонами виникали конфлікти, у звязку з чим неодноразово викликалися працівники поліції, в тому числі, і з приводу заперечення позивачки щодо проживання відповідача у спірному будинку.

Крім того, відповідач у поданій до суду першої інстанції заяві від 22 лютого 2017 року просив суд зобовязати позивачку забезпечити йому доступ до жилого приміщення, посилаючись на її протиправну поведінку (а.с.24).

Також сама позивачка у своїй позовній заяві не заперечувала факт того, що 02 лютого 2017 року відповідач у присутності працівників поліції намагався вселитися до спірного житлового будинку, чого вона йому зробити не дозволила.

В той же час, показами свідків, допитаних місцевим судом, чого не заперечувала і позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, встановлено, що відповідач весь час користується гаражем, розташованим на подвірї спірного житлового будинку, де зберігаються належні йому інструменти.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, вказують на те, що відповідач не втратив інтересу до спірного житла, оскільки періодично там зявлявся, а також зберігав на території будинковолодіння належні йому інструменти, однак позивачка чинить йому перешкоди у користуванні цим житлом.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави вважати відповідача таким, що понад один рік без поважних причин не користувався спірним житлом, а також, відповідно, для визнання його таким, що втратив право користування тим жилим приміщенням, враховуючи і той факт, що він не знявся з реєстрації за місцем знаходження цього жилого будинку.

Також, на увагу колегії суддів заслуговує той факт, що на момент придбання спірного житлового будинку сторони тривалий час перебували у зареєстрованому шлюбі, хоча стороною в договорі купівлі-продажу цього будинку вказана лише позивачка ОСОБА_5

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для задоволення позову заслуговують на увагу колегії суддів.

Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у нього відсутнє інше житло, а той будинок, в якому він раніше мешкав, згорів, то на думку колегії суддів, вказані обставини не впливають на висновок про те, що відповідач не втратив права користування спірним житлом.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення про задоволення позову і про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а його висновки про це не відповідають обставинам справи, тому рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.1, 3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -