№ 225/6314/16-ц
№2/225/272/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32806,20 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до укладеного договору № DOXRRX01410274 від 06.06.2007 року, відповідач отримав кредит в розмірі 3595,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,17 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевою датою повернення кредиту 06.06.2008 року включно. Відповідно до умов договору відповідач повинний був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом (заборгованість по відсоткам) у сумі 32806,20 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. за оплату судового збору.

Представник позивача просив справу вирішити на розсуд суду.

Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування пояснив, що кредитний договір з позивачем він не укладав, на час укладання кредитного договору загубив свій паспорт та звернувся з відповідною заявою про втрату паспорта громадянина України НОМЕР_1 до Торецького ВП. Надав суду відповідь на запит до ПАТ «КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що укладений кредитний договір № DOXRRX01410274 від 06.06.2007 року визнаний шахрайським та недійсним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № DOXRRX01410274 від 06.06.2007 року, відповідач отримав кредит в розмірі 3595,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,17 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевою датою повернення кредиту 06.06.2008 року включно. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом (заборгованість по відсоткам) у сумі 32806,20 грн.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до відповіді начальника Торецького відділення поліції від 28.03.2017 року №4875/202/0617, згідно даних ІІПС «Армор», 04.09.2007 року від ОСОБА_1 до Торецького ВП надходила заява про втрату паспорта громадянина України НОМЕР_2, виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 13.12.2000 (а.с.33).

З відповіді на запит до ПАТ «КБ «Приватбанк» вбачається, що при проведенні службового розслідування провідними спеціалістами Служби Безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» за викладеними фактами було встановлено, що укладений кредитний договір № DOXRRX01410274 від 06.06.2007 року було оформлено іншою особою, тож зазначений договір визнаний шахрайським та недійсним.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою і шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ч. 3 ЦК України визначено , що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Постановою Пленуму від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховний Суд України роз'яснив, що згідно із статтями 4, 10

та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим

законам України, які приймаються відповідно до Конституції України

та ЦК, міжнародним договорам, згода на

обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам

Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам

інших органів державної влади України, органів влади Автономної

Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією

України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших,

крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів,

прийнятих відповідно до Конституції України (статті

1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним , є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, відповідачем представлено достатньо доказів, в обґрунтування вимог про те, що між ним та банком не був укладений кредитний договір № DOXRRX01410274 від 06.06.2007 року.

Таким чином, суд відхиляє позов ПАТ КБ « Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором як безпідставний.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212,224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: