Справа № 296/7665/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, прокурора Слівінського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, треті особи: ПАТ КБ «Приватбанк», прокуратура Житомирської області, Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ про виключення майна з опису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, в якому просить виключити автомобіль TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ з опису арештованого майна, скасувати арешт на автомобіль TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ накладений відповідно до Постанови про арешт майна ОСОБА_2 від 04.12.2009 р. винесену старшим слідчим прокуратури м. Житомира ОСОБА_3

Позов обґрунтовано тим, що 04.12.2009 року старшим слідчим прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2 Цим же слідчим, 12.01.2010 року було винесено постанову про передачу автомобіля TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ на відповідальне зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк». 20.04.2016 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно та надано право ПАТ КБ «Приватбанк» продати автомобіль TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ ОСОБА_1, з правом зняти всі заборони накладені на вказаний автомобіль в усіх установах. Відповідно до рішення суду, 02.09.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Позивач просить задовольнити її вимоги, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу саме їй на праві власності належить автомобіль TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ.

В своїх письмових поясненнях від 06.02.2017 року вказала, що кримінальна справа, в межах якої виносилась постанова про арешт майна, розглядається за правилами КПК України в редакції 1960 року. В свою чергу, КПК 1960 року не передбачав процедури скасування чи припинення арешту на майно за ініціативою власника такого майна, який не є підозрюваним, обвинуваченим у такій кримінальній справі (кримінальному провадженні), а тому її право власності підлягає захисту шляхом звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України (а.с.55-56).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник Житомирської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області ОСОБА_4 в судовому засіданні 06.03.2017р. щодо поданого позову заперечила. Зокрема вказала, що Житомирська ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області є неналежним відповідачем у справі. В дане судове засідання представник не з'явилася, згідно поданого клопотання просила розглядати справу без участі представника (а.с.42).

Представник прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

В письмових запереченнях на позовну заяві від 12.01.2017 року прокуратурою Житомирської області зазначено, що у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка розглядається Богунським районним судом м. Житомира, заявлено цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної злочином шкоди на суму 590474,53 грн. Також вказав, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочинів санкцією яких передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Вважає, що питання про зняття арешту з автомобіля TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ повинно вирішуватися судом, який розглядає кримінальну справу по суті згідно положень КПК України та просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю (а.с.46-47).

22.03.2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9 подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. В клопотанні вказала, що на виконання рішення суду від 20.04.2016 року, автомобіль було реалізовано банком. Кошти від реалізації було направлено банком на погашення боргу за кредитним договором №ZRZ0А від 05.06.2008 року, тому вважає, що є всі підстави для задоволення позову (а.с.82-83).

Представник Корольовського ВДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд при вирішенні спору виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів цивільної справи №295/187/14-ц, які були витребуванні з архіву Корольовського районного суду м.Житомира та оглянуті в судовому засіданні вбачається, що 05.06.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №ZRZ0A за яким банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 32210,95 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 надав у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль Toyota, модель: Land Cruiser, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: JTEBL29J155018696, реєстраційний номер: АМ0277АТ.

В подальшому, постановою від 14.12.2009 року старший слідчий прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 в межах кримінальної справи №09/075021 наклав арешт на автомобіль TOYОTA Land Cruiser 2.7, 2005 р.в. ДНЗ АМ 0277 АТ зареєстрований за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3). Також, на підстави даної постанови старший слідчий прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 склав протокол від 24.12.2009р. про накладання арешту на даний автомобіль та здійснив опис вказаного майна (а.с. 4).

Згідно постанови старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 від 12.01.2010 року, виходячи з положень ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 24-26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо права кредитора задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами та враховуючи, що арешт на майно прокуратурою м.Житомира був накладений після укладання договору застави, вказаний автомобіль було передано на відповідальне зберігання в Житомирське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.5).

З матеріалів цивільної справи №295/187/14-ц, а також з прийнятого у даній справі рішення (а.с. 6) вбачається, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03.12.2010 у справі № 2-4686 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 автомобіль Toyota, модель: Land Cruiser, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: JTEBL29J155018696, реєстраційний номер: АМ0277АТ, було визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2016 року у справі №295/187/14-ц було задоволено позов ПАК КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно та вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № ZRZ0A800004405 від 05.06.2008 у розмірі 123 121,27 доларів США, звернути стягнення на предмет застави автомобіль Toyota, модель: Land Cruiser, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: JTEBL29J155018696, реєстраційний номер: АМ0277АТ, шляхом продажу вказаного предмету застави ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з покупцем - ОСОБА_1, з наданням права ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (після укладання договору купівлі-продажу) здійснювати дії пов'язані зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (після укладання договору купівлі-продажу) всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та прав щодо розпорядження вказаним автомобілем (в т. ч. зняття заборон в усіх установах) (а.с.6-7).

Слід зазначити, що в матеріалах цивільної справи №295/187/14-ц відсутній договір №ZRZ0A800004405 від 05.06.2008р., а позовні вимоги ґрунтуються на договорі №ZRZ0A від 05.06.2008р., що вбачається також з мотивувальної частини рішення суду від 20.04.2016р., а тому слід дійти висновку про допущену описку в резолютивній частині рішення щодо номера договору.

На виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2016р., 02.09.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк», що діє від імені ОСОБА_2 згідно рішення суду, в особі ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.8).

Згідно п. 1.1 договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець зобов'язувалася прийняти у власність транспортний засіб марки TOYОTA, модель Land Cruiser, 2005 року випуску, тип ТЗ легковий універсал В, колір чорний, номер кузова (шасі, рама) JTEBL29J155018696, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 04.06.2005 року підрозділом МВС Житомирським ОРЕВ УДАЇ та сплатити обумовлену цим договором суму.

Пунктом 1.5. договору визначено, що право власності на транспортний засіб виникає у покупця (ОСОБА_1П.) з моменту укладання даного договору та сплати вартості транспортного засобу.

Згідно п. 2.1. договору, ціна транспортного засобу складає 260 000,00 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 02.09.2016р. ПАТ КБ «Приватбанк», що діє від імені ОСОБА_2 згідно рішення суду, в особі ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності (Продавець) передав, а ОСОБА_1 прийняла транспортний засіб марки TOYОTA, модель Land Cruiser, 2005 року випуску, тип ТЗ легковий універсал В, колір чорний, номер кузова (шасі, рама) JTEBL29J155018696, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2016 року ОСОБА_1 перерахувала на розрахунковий рахунок №3020 (який вказано в договорі) ПАТ КБ «Приватбанк» кошти в сумі 260 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.610517621.1 від 02.09.2016 року (а.с.68).

Відповідно до довідки №/1 від 22.03.2017р. ПАТ КБ «Приватбанк» підтвердило, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 02.09.2016р. та сплатила кошти в сумі 260 000,00 грн. за вказаний автомобіль (а.с. 76).

Обставини реалізації банком заставного автомобіля марки TOYОTA, модель Land Cruiser, 2005 року випуску та направлення отриманих від ОСОБА_1 коштів на погашення боргу за кредитним договором №ZRZ0A від 05.06.2008р. підтвердженні також представником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9. в поданому до суду клопотанні (а.с. 82-85).

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про заставу", право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення.

Згідно ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, на підставі рішення суду та укладеного на його виконання договору купівлі-продажу позивач набула права власника транспортного засобу марки TOYОTA, модель Land Cruiser, 2005 року випуску, тип ТЗ легковий універсал В, колір чорний, номер кузова (шасі, рама) JTEBL29J155018696, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Даний договір купівлі-продажу не оскаржено, недійсним не визнано.

Слід також зазначити, що виходячи з рішення суду про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, позивач мала відповідні права на автомобіль як співвласник іще до укладання договору купівлі-продажу, хоча такі права були обмеженні обтяженням.

Згідно ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право мирно володіти своїм майном.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна відповідно до положень ст.319 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» №6 від 27.08.1976 року за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Відповідно до абз. 3 п.1 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, за наявності кримінального провадження, з метою захисту свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності, власник чи інший володілець вправі звернутись до суду в загальному порядку, та після підтвердження цього права, така особа як і титульний власник майна, в тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів в порядку передбаченому в ст.ст. 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Вказане свідчить про те, що у разі якщо потреби в підтвердженні права власності на майно немає, то питання щодо зняття арешту з майна повинно вирішуватись в порядку кримінального судочинства.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК 2012р. питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Вирішуючи можливість розгляду спору про зняття арешту з майна, який накладено в межах кримінальної справи, розгляд якої здійснюється за правилами КПК 1960 року, суд виходить з правового висновку Верховного Суду України, зробленого в постанові від 15.05.2013 року у справі №-26цс-13 відповідно до якого, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5.

Слід також зазначити, що виходячи з роз'яснення, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та з правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, про право позивач, як власник спірного майна, вимагати припинення дії, яка порушує його право, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, також висловилася колегія суддів палати у цивільних справах ВССУ в ухвалі від 04.07.2016р. при касаційному перегляді справи №761/32929/14-ц. Касаційна інстанція погодилася з висновком апеляційного суду щодо підвідомчості таких справ цивільному судочинству, оскільки КПК 1960 року не передбачав процедури скасування чи припинення арешту на майно за ініціативою власника такого майна, який не є підозрюваним, обвинуваченим у такій кримінальній справі (кримінальному провадженні). Оскільки позивач не є особою, відносно якої порушено кримінальну справу, не є підозрюваним, обвинуваченим, чи особою, яка визнана у межах кримінальної справи цивільним відповідачем, або учасником кримінального провадження, така особа позбавлена права оскаржувати дії слідчого у порядку, передбаченому КПК України.

Слід наголосити, що з повідомлення Богунського районного суду м. Житомира вбачається, що по кримінальній справі №1-50/12 по обвинуваченню ОСОБА_2 автомобіль TOYОTA Land Cruiser, 2005 р.в. держ.номер АМ 0277 АТ не є речовим доказом (а.с.53).

Банк, який зі слів представника прокуратури є цивільним позивачем у кримінальній справі, самостійно вирішив долю заставного майна за межами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач виходячи з положень п. 4 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.08.1976р. та п. 2 Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року, обґрунтовано визначила коло відповідачів. При цьому, наявність арешту (обтяження) майна порушує права позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому суд вважає, що позивач правомірно звернулася за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає, що заявляючи вимогу про скасування арешту накладеного на автомобіль постановою слідчого в межах кримінального провадження позивачем не було враховано приписи Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, за якими право власника, у разі арешту майна, підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. При цьому, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом ухвалення рішення про зняття арешту з майна накладеного згідно постанови слідчого прокуратури від 04.12.2009 року та описане в протоколі накладення арешту на майно від 24.12.2009р. Оскільки судом не задоволена вимога про скасування арешту майна, позов слід вважати таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Зняти арешт з майна, а саме автомобіля TOYОTA Land Cruiser 2.7, 2005 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2, накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Житомира від 04.12.2009 року та описаного в протоколі накладення арешту на майно від 24.12.2009р.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. Й. Адамович