Провадження № 2/537/631/2017
Справа № 537/1455/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьорі С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на їх користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітей повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що 27 липня 2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_2, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 158 від 27 липня 2001 року. За час перебування в шлюбі в них народилися спільні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після народження другого сина, в них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. На даний час відповідач ніде не працює. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Їх молодша спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому факт окремого проживання батьків, участь у вихованні лише матері та відсутність батька, як чоловічої складової у вихованні, може суттєво вплинути на психіку сина, погляди на життя, в тому числі на шлюб та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якої сім'ї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Вона не одноразово протягом останнього часу намагалася говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, пропонувала спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільних дітей, тим більше відповідач особисто сам запропонував розірвати із нею будь-які стосунки, матеріально не забезпечує . За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження їх сім'ї є неможливим. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, а тому вона була змушена звернутися з даною вимогою до суду.

Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеній вимозі, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Також ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До обставин, які надають суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать, зокрема, випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. При таких умовах, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ст.184 СК України, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн. так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення нашими синами повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне:

Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 27 липня 2001 року в відділі реєстрації актів громадського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №158, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1 КИ №130942, яке видане 27.07.2001 року.

Від вищезазначеного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №081899, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука 07.03.2002 року, де зазначено, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №141731, яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 27.08.2011 року, де зазначено, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1

Подружжя шлюбних відносин не підтримує, хоча проживають в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть та діти знаходяться на утриманні матері позивачки по справі, що сторонами по справі не заперечується, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своїх дітей не надає.

Спільне життя сторін не склалося у звязку із різними поглядами на подружнє життя, відсутністю взаєморозуміння.

Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки, як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати своїх дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є порушенням обов'язку ОСОБА_2 піклуватися про своїх дітей.

Таким чином, виходячи з інтересів дітей сторін, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір, а також стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105 ч.2, 110, 112, 114, 115, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 липня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №158, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Зуб) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте після реєстрації шлюбу «Мирошниченко».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 11.04.2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Дане рішення суду, після набрання ним законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: