Провадження № 2/484/864/17
Справа № 484/1198/17
УХВАЛА

25.04.2017 року Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи з 10.10.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 01.12.2016 р. (справа № 484/3107/16-ц); визнання вказаного виконавчого листа з дня набрання законної сили таким, що не підлягає виконанню; повернення сплачених нею аліментів на користь відповідача від дня прийняття рішення виконавчого комітету Первомайського міської ради від 10.02.2017 р. № 69 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3», а саме: з 10.02.2017 р. до дня постановлення рішення суду.

Ознайомившись із матеріалами зазначеної позовної заяви, приходжу до висновків, що вона не відповідає вимогам п. 3, п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зокрема: зміст позовних вимог чітко не визначено; не викладено обставин щодо кожної позовної вимоги, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Зокрема, позивачем не зазначено, з якого саме часу необхідно припинити стягнення аліментів з відповідача; не зазначено, яка саме сума сплачених позивачем аліментів підлягає поверненню на її користь; необґрунтовано, з яких саме підстав виконавчий лист має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Крім того, позивач просить звільнити її від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що в силу скрутного матеріального становища, обумовленого тим, що позивач у теперішній час має низький рівень доходу, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких необхідні кошти.

В обґрунтування своїх вимог позивач надає копію довідки про доходи № 5 від 09.01.2017 р., згідно з якою ОСОБА_1 працює на ПрАТ «Санта Україна» з 03.10.2016 р. на посаді прибиральниці. Загальна сума її доходу за період з 03.10.2016 р. по 31.12.2016 р. становить 6 501,97 грн. Крім того, позивач надала копію акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей в сімї від 05.01.2017 р., згідно з яким рекомендовано матері дитини ОСОБА_1 забезпечити належні житлово-побутові умови для проживання, виховання та навчання сина, займатись його вихованням та контролювати навчання.

Враховуючи викладене, приходжу до наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд має вирішити питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 3 передбачено, що суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати, з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. У ч. 2 зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" передбачено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У наданій до позову заяві позивач ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, однак докази, які надає в обґрунтування клопотання не є такими, що свідчать про важкий матеріальний стан, а відтак клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, задоволенню не підлягає.

Крім того, ознайомившись із матеріалами зазначеної позовної заяви, приходжу до висновків, що вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, зокрема: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Ч. 1 ст. 121 ЦПК України передбачено постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху у разі подання її без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу, або не сплати судового збору.

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для сплати судового збору в розмірі встановленому чинним законодавством, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Щодо розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання вищезазначеної позовної заяви, суд повідомляє таке.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено декілька вимог до відповідача, а саме дві вимоги немайнового характеру про припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи з 10.10.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 01.12.2016 р. (справа № 484/3107/16-ц); визнання вказаного виконавчого листа з дня набрання рішенням законної сили таким, що не підлягає виконанню та одна вимога майнового характеру про повернення сплачених аліментів на користь відповідача від дня прийняття рішення виконавчого комітету Первомайського міської ради від 10.02.2017 р. № 69 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3», а саме: з 10.02.2017 р. до дня постановлення рішення суду.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору, який має сплатити позивач за подання до суду вищезазначеного позову становить: за подання позовної заяви з двома вимогами немайнового характеру 640,00 грн. * 2 = 1 280,00 грн. За подання заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі, якщо на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору підлягає сплаті позивачем у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 82, 121, 210 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання ухвали.

Розяснити позивачу, що, в разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на зазначену ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: