Справа № 487/6316/16-ц
Провадження № 2/487/537/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Пономарьовій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2016 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приват Банк» (далі ОСОБА_1) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 33676,26 гривень.

У позові зазначали, що 15.02.2011 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В звязку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2860,39 грн., заборгованості по процентам 25436,05 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 3300 грн. а також штрафу відповідно до п.п.2.1,1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та (процентна складова) у розмірі 1579,82 грн., на загальну суму 33676,26 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з ОСОБА_2 вищезазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн..

В судове засідання представник позивача не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволені заявлених позовних вимог просив відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження факту укладення ним кредитного договору, в розумінні положень ст.ст.1054, 1055 ЦК України, та як наслідок виникнення у нього будь-яких зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк».

Судом, відповідно до положень ст.169 ЦПК України, рішення приймалось за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.02.2011 року ОСОБА_2 на підставі Анкети Заяви, Умов та правил надання банківських послуг, та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті, отримав кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, суд не приймає до уваги ствердження відповідача, щодо спростування факту укладення ним вищезазначеного кредитного договору виходячи з наступного.

Так, умови укладення кредитного договору чітко визначенні законодавцем та закріплені нормами параграфа 2 глави 71 розділу розділу ІІІ ЦК України, а також Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2499-VIІ від 12.07.2001 року.

Представником позивача, суду надано Анкету-заяву ОСОБА_2 від 15.02.2011 року з памяткою клієнта, довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» з встановленням пільгового періоду по договору Samon 46, які містять особисті данні та підпис ОСОБА_2

Відповідно до п.п.2.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, та з якими був ознайомлений та згоден ОСОБА_2, про що свідчить його особистий підпис на Анкеті-заяві (далі Правил), порядок здійснення платіжних операцій з використанням картки, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України, нормами міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard International, даним договором Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку.

Відповідно до п.п.2.1.1 Правил істотні умови щодо обслуговування по кредитній картці визначаються Довідкою про умови кредитування, що є невідємною частиною при оформленні кредитної картки та регулює тривалість пільгового періоду, розмір обовязкового щомісячного платежу і тарифів по кредитній картці.

Для надання послуг ОСОБА_1 видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта і заяві, підписанням якої клієнт і ОСОБА_1 укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата одержання картки, зазначена у заяві (п.п.2.1.1.2.1 Правил).

Таким чином, суд вважає, що сторонами при укладені спірного кредитного договору було узгоджено всі його істотні умови, а саме мета, сума, строк дії, умови та порядок видачі та повернення, розмір відсоткової ставки та порядок її зміни, порядок зміни умов та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договору.

При цьому, підпис відповідача на Анкеті-заяві свідчить про те, що останній ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява в сукупності з Правилами, Тарифами банку та Довідкою про умови кредитування є договором між Банком та ним про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання виконує не належним чином. Внаслідок чого у відповідача станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 33676,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2860,39 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 25436,05 грн., заборгованість з пені 3300 грн., нараховані штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1579,82 грн.

При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо неправомірного збільшення Банком процентної ставки за користування кредитними коштами з 2,5 % на місяць (що становить 30% на рік) до 34,80% та 20% річних, з наступних підстав.

Згідно до положень ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається умовами кредитного договору.

Розмір та тип процентної ставки, порядок сплати визначаються умовами договору, залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п.п.1.1.3.2.3 Правил, Банк має право змінити розмір процентної ставки, з обовязковим завчасним (не менше чим за сім днів) повідомленням позичальника, шляхом надання виписки по картковому рахунку, на умовах зазначених у п.п.1.1.3.1.9 Правил.

Проценту ставку за спірним договором було підвищено Банком з 01.09.2014 року до 34,80% річних на підставі Наказу СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року, про що відповідача було повідомлено 15.08.2014 року; та з 01.04.2015 року на підставі Наказу СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року, про що відповідача було повідомлено 15.03.2015 року.

Факт повідомлення ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки по кредитному договору, підтверджено наданими представником позивача виписками, щодо направлення СМС повідомлень, на номер телефону, який, як свій особистий, зазначив відповідач у Анкеті-заяві.

Письмової заяви, щодо розірвання договору, згідно до п.п.1.1.2.4 Правил, внаслідок незгоди з підвищенням відсоткової ставки, ОСОБА_2 до банку не подавав.

Таким чином, банком було дотримано погоджену з ОСОБА_2, при укладені кредитного договору, процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору (в частині сплати відсоткової ставки) відповідно до вимог ст..1056-1 ч.2 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 33676,26 гривень.

Суд оцінює критично заперечення відповідача, оскільки вони протирічать зібраним доказам по справі та суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1378 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6,10,18, 211-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» суму заборгованості за договором у розмірі 33676,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» 1378 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його оголошення та може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина