Справа № 2-7602/10 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/505/17 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2017 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» (ОСОБА_2) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2010 року в справі за позовом банку до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист № 2-7602/10 щодо боржника ОСОБА_4, який направлено на виконання до Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, та за яким було відкрито виконавче провадження. Заявник зазначає, що представником банку для уточнення інформації про хід примусового виконання рішення направлявся запит, у звязку з чим отримано відповідь від 29.12.2015 року, з якої банку стало відомо про повернення виконавчого листа стягувачу 22 березня 2013 року. Оскільки станом на час звернення до суду оригінал виконавчого листа відсутній та заборгованість не погашена, тому, покликаючись на такі поважні причини, як кадрові зміни у банку, зміну адреси для листування, представник банку просив заяву задовольнити - видати дублікат виконавчого листа про стягнення боргу та поновити пропущений строк для предявлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_4.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року в задоволенні заяви ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати дану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2010 року стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60702,54 грн. та судові витрати по справі.

16 березня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 2-7602/10 про солідарне стягнення із боржника ОСОБА_4 на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором, який був предявлений до примусового виконання в Перший ВДВС Луцького МУЮ Волинської області.

На підставі вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем Манькутом Т.В. було відкрито виконавче провадження ВП №30739384 від 17 січня 2012 року (а.с.93). 22 березня 2013 року державним виконавцем Покидюк О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.94).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 р. № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_6

17 лютого 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду № 35 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у банку до 20 березня 2015 року, а відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 63 від 20.03.20155 року про початок процедури ліквідації банку і призначення уповноваженої особи від Фонду на здійснення ліквідації банку ОСОБА_6, яка відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобовязана забезпечити збереження активів банку.

Разом з тим, як вбачається із доданих до заяви документів, 04.11.2015 року банком було направлено до Першого ВДВС Луцького МУЮ запит про хід виконання виконавчого листа № 2-7602/10 про стягнення боргу в користь банку щодо солідарного боржника ОСОБА_4

З відповіді державної виконавчої служби від 29.12.2015 року № 03-25/32019 на вказаний запит видно, що майна в боржника державним виконавцем не встановлено, 22.03.2013 року повернуто виконавчий лист стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону «Про виконавче провадження» та надіслано банку. Повторно виконавчий документ до виконання не предявлявся.

До заяви представником банку було додано витяг із Акта до Протоколу №2 від 15.01.2016 року, де вказано, що відповідно до Наказу № 312 від 16.10.2015 року постійно діючою робочою комісією встановлено втрату оригіналу виконавчих документів, зокрема і щодо позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором № 04/08-СІ/КД від 19.03.2008 року. Постійно діюча робоча комісія рекомендувала управлінню позовної роботи з фізичними особами Департаменту по роботі з проблемними активами фізичних осіб звернутися до судів із заявами про видачу дублікатів виконавчих листів щодо позичальників, поручителів та майнових поручителів (а.с.212).

Таким чином, заявник посилається на те, що у звязку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», що спричинило звільнення працівників, втрату документації банку та відсутність належного контролю за ходом виконавчого провадження, банк було позбавлено можливості реалізувати належним чином свої процесуальні права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист був переданий стягувачем на виконання до відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, у 2013 році повертався банку, однак заявником не надано доказів щодо обставин втрати виконавчого листа чи проведення службового розслідування з цього приводу та не надано жодних доказів щодо поважних причин пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів вважає вірним такий висновок суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, відсутність оригіналу виконавчого документа процесуально унеможливлює поновлення строку для його пред'явлення до виконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку, наявності або відсутності підстав для висновку про переривання строку предявлення виконавчого документу до виконання, та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, ПАТ «ВіЕБі Банк» посилалося на поважність причин пропуску такого строку, зокрема в звязку запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банку, що розпочалися з листопада 2014 року, виявлення втрати оригіналу виконавчого документа у звязку зі зміною його адреси місця знаходження.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що із заявами аналогічного змісту про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення його до виконання щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ПАТ «ВіЕйБі Банк» представник банку за дорученням уповноваженої особи Фонду ОСОБА_6 вже звертався до Луцького міськрайонного суду 28.01.2016 року та відповідно 15.02.2016 року, покликаючись на ті ж самі обставини і додавши до заяви такі ж докази (а.с.63-85). Ухвалами суду від 29 лютого 2016 року в задоволенні заяв було відмовлено, однак ухвала щодо боржника ОСОБА_4 банком не була оскаржена в апеляційному порядку, отже - набула законної сили.

Щодо боржника ОСОБА_3 ухвала суду першої інстанції була переглянута в апеляційному порядку за скаргою банку та після її скасування при повторному розгляді ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року заяву задоволено і вирішено видати дублікат виконавчого листа та поновлено пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа щодо боржника-позичальника ОСОБА_3О.(а.с.198-199).

Однак, відносно солідарних боржників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 банком таких же процесуальних дій не вчинялося.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 Закону).

Таким чином, звертаючись повторно із даною заявою, представники банку і протягом одного року після подачі попередньої заяви жодних дій, направлених на реалізацію своїх прав стягувача щодо боржника ОСОБА_4 не здійснювали і доказів поважності причин пропущення процесуального строку для подання виконавчого документу до виконання суду не подали.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Разом з тим, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Вказана норма, по-перше, гарантує кожній особі, яка звернулась до суду, дотримання розумного строку розгляду справи, по-друге, справедливість судових процедур має бути не лише відносно однієї особи, а одночасно відносно всіх сторін у справі. Безпідставне поновлення процесуального строку також можна вважати порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви є законною та обгрунтованою, так як заявником не доведено жодними належними та допустимими доказами ні обставин щодо втрати оригіналу виконавчого листа, ні поважність причин пропуску строку для звернення його до виконання, який сплив у 2014 році.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки вона постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в частині щодо видачі дубліката виконавчого листа може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді