РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Скудін В.Є., при секретарі Павлічевої А.І., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Мелекінська сільська рада Мангушського району Донецької області, «Про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації»,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (найменування змінено на ПАТ «ВТБ Банк» ) (далі по тексту - «Банк») та ОСОБА_1 (далі по тексту - «Позичальник», «Відповідач») було укладено Кредитний договір № 35В/2008 (далі по тексту - «Кредитний договір»). 26 червня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 (далі по тексту Іпотекодавець) з метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, було укладено Іпотечний договір №35Вз/2008. який посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області, та зареєстрований в реєстрі за № 1748 (далі по тексту «Договір іпотеки»), за умовами якого Відповідач передав в іпотеку земельну ділянку та домоволодіння, що знаходиться на ній, а саме, земельну ділянку площею 0,3261 гектарів (кадастровий номер :02:000:0537) та домоволодіння, а саме: цілий житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 77.00 кв.м, житловою площею 32.6 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса, вул. Безуха, №. 105 (копія Договорі іпотеки - Додаток 1)

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 35В/2008 від 26 червня 2008 року який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором №35Вз/2008 від 26 червня 2008 року який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС».

17 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальність «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язані, та фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 35В/2008 від 26 червня 2008 року який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором №35Вз/2008 від 26 червня 2008 року який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Рішенням №241/1352/16-ц Першотравневого районного суду Донецької області від 06.09.2016 року, суд задовольнив позов ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, та визнав за ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право власності на земельну ділянку площею 0,3261 гектарів (кадастровий номер :02:000:0537) та домоволодіння, а саме: цілий житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 77,00 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м, що знаходяться за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса, вул. Безуха, №. 105. (копія рішення - Додаток 2)

01.11.2016 року, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі вищевказаного рішення суду, зареєструвало за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,3261 гектарів (кадастровий номер :02:000:0537) та домоволодіння, а саме: цілий житловий будинок з надвірними будівлями запільною площею 77.00 кв.м. житловою площею 32,6 кв.м. що знаходиться за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса. вул. Безуха, №. 105.(копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме - Додаток 3)

Під час подальших реєстраційних дій відносно даного нерухомого майна, Позивачу стало відомо що в будинку прописані треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які являються родичами попереднього власника/іпотекодавця ОСОБА_7. Дані особи фактично не проживають в даному будинку, однак наявність зареєстрованих осіб в даному будинку не дає можливості, власнику ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» вільно володіти, користується та розпоряджається своїм майном (продаж/передача в оренду та ін.), тому позивач звернувся до суду з позовом.

У судове засідання представник позивача за дорученням ОСОБА_8 надав письмове клопотання про проведення судового засідання без представника позивача, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить приєднати оголошення у пресі до справи, та стягнути з відповідачів судові витрати за оголошення у пресі в сумі 630 грн.

Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, згідно до вимог ст. 74, 122 ЦПК України, через оголошення у пресі, що дає суду підстави для розгляду справи за ст. 224 ч.1 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності …, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали надані до позовної заяви , суд виходить з наступного:

Рішенням №241/1352/16-ц Першотравневого районного суду Донецької області від 06.09.2016 року, суд задовольнив позов ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, та визнав за ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право власності на земельну ділянку площею 0,3261 гектарів (кадастровий номер :02:000:0537) та домоволодіння, а саме: цілий житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 77,00 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м, що знаходяться за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса, вул. Безуха, №. 105. (копія рішення - Додаток 2)

01.11.2016 року, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі вищевказаного рішення суду, зареєструвало за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,3261 гектарів (кадастровий номер :02:000:0537) та домоволодіння, а саме: цілий житловий будинок з надвірними будівлями запільною площею 77.00 кв.м. житловою площею 32,6 кв.м. що знаходиться за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса. вул. Безуха, №. 105

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України. - «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Керуючись нормами даної статті, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звільнена від доказування наявності вищевикладених обставин, у зв'язку з їх фактичним встановленням у вищевикладеному рішенні.

Відповідно до ч. З ст. 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 319 І І,К України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів.

Згідно п. 33 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позивачу належить право приватної власності на вказаний будинок, що доведено рішеннями суду. Порядок користування домоволодінням з відповідачами не визначався, відповідачі договору найму щодо користування жилим приміщенням не укладали та не звертались до позивача з заявами про укладення договору найму житлового приміщення.

Вище наведене вказує на те, що відповідачі втратили право користування вказаним будинком. Реєстрація відповідачів у будинку, чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 12 січня 2012 року № 6-57цс11, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів.

Суд також бере до уваги, що особи які зареєстровані у будинку відповідачі, були реєстровані після укладення Іпотечного договору, що підтверджується заявами Іпотекодавця ОСОБА_3 (копія заяв - Додаток 4) про те, що станом на момент укладення Іпотечного договору у домоволодінні ні хто не проживає, не зареєстрований, немає договорів щодо оренди домоволодіння, що також зафіксовано у п. 1.6 Іпотечного договору.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Враховуючи, те що Іпотеко держателем не було надано згоду на реєстрацію Відповідачів, дана реєстрація була вчинена в порушення норм чинного законодавства та умов договору іпотеки, що відповідно є незаконною, а правочин на підставі якого була вчинено реєстрацію є недійсним.

Аналізуючи наведене, суд вважає,що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 12 ЗУ « Про іпотеку»,ст.156 ЖК України, ст.16,319,391, 405 ЦК України, 208,210,213,215,218 ЦПК України, СУД

ВИРІШИВ :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса, вул.Безуха, №. 105, із зняттям його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою;

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку за адресою: Донецька обл., Мангушський (Першотравневий) район, с. Білосарайська Коса, вул. Безуха, №. 105, із зняттям її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» судові витрати в сумі по 1004 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.Є.Скудін