Справа № 361/3634/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1658/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 18 12.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору про надання юридичних послуг, відшкодування збитків заподіяних неякісним наданням юридичних послуг та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить розірвати договір від 05 грудня 2015 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 6000 грн. з урахуванням суми збитків, а саме: 471 грн. 51 коп. - пені, 3% за користування чужими грошима в розмірі 82 грн. 81 коп., а також просила стягнути з відповідача 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свій позов обґрунтовує тим, що 05 грудня 2015 року вона уклала договір про надання юридичних послуг з ОСОБА_3, сплатила йому 6000 грн., але в обумовлених пунктами 1.1,1.2,1.2.2 договору та додатком № 1 до нього - він якісних послуг не надав. Доказами тому є ухвала Окружного адміністративного суду Київської області від 31 березня 2016 року про відмову позивачу у розгляді справи по суті, так як вона не відповідає вимогам адміністративного судочинства. На вимогу позивача ОСОБА_2 відповідач відмовився усувати недоліки своєї роботи та повертати грошові кошти, які він отримав наперед.

Крім того позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 своїми діями завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 15000 грн. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що відповідач створив для неї атмосферу нервозності, вона втратила душевну рівновагу, що призвело до душевних та моральних страждань, які полягають у безсонних ночах, головних болях, високому тиску. При визначенні розміру завданої шкоди позивач посилається на методичні рекомендації Міністерства юстиції КМ України лист № 35-13/797 від 13 травня 2004 року щодо відшкодування та розрахунку моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 05 грудня 2015 року між ОСОБА_2 (замовник) та ОСОБА_3 (виконавець) був укладений договір про надання юридичних послуг.

У п.1.1.,1.2,1.2.1., 1.2.2 визначено, що замовник замовляє, а виконавець (особисто та/або через своїх партнерів) зобов'язується надати юридичні послуги у відповідності до умов даного договору, представляти інтереси замовника в судах всіх судових інстанцій, а замовник зобов'язується прийняти послуги та оплачувати. За цим договором надаються наступні юридичні послуги: підготовка і подача заперечень, позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг, заяв про перегляд заочного рішення.

У п.5.1., 5.2. зазначено, що виконавець зобов'язується розпочати надання юридичних послуг з моменту отримання повної інформації (документів) необхідних для надання послуг та сплати вартості послуг за цим договором.

Чинність даного Договору може бути припинена достроково за відповідною письмовою угодою сторін. ( пункт 6.3 договору)

Згідно додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг від 05 грудня 2015 року на виконання пункту 4.1. основного договору сторони визначили вартість послуг та строки сплати, що зазначено в п.1., 2.

У п. 4 додатку № 1 вказується, що перед початком надання послуг вказаних в п. 1, 2 цього додатку замовник зобов'язаний сплатити виконавцю їх вартість в розмірі 100%, що є доказом замовлення послуги.

Також встановлено, що 08 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 надала довіреність якою уповноважила ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 бути її представниками. Ця довіреність посвідчена приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазарєвою В.П., зареєстровано в реєстрі за № 3105.

Встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду, позивач ОСОБА_2 08 грудня 2015 року звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа ТОВ "Кей-Колект" про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка О.А. про реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-колект".

В своїй заяві апелянт зазначала, що відповідач надав неякісні послуги, та ухиляється від виконання умов договору, тому позивач направила електронного листа про розірвання договору. У зв'язку із зазначеним, просить розірвати договір від 05 грудня 2015 року.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так колегія суддів при перегляді справи в апеляційні інстанції не встановила в чому полягає істотне порушення відповідачем умов договору від 05 грудня 2015 року. Посилання позивача на невиконання умов договору жодними доказами не підтверджені. Зокрема, посилання апелянта на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду, як доказ неякісних послуг відповідача є безпідставним, оскільки із вказаної ухвали видно, що позов подано саме позивачем. Жодних інших доказів щодо підготовки та подання даного позову до Київського окружного адміністративного суду відповідачем в інтересах ОСОБА_2, до суду не надано.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно сторони уклали та підписали договір про надання юридичних послуг від 05 грудня 2015 року та додаток № 1 до нього, визначились з умовами договору, а також із порядком оплати послуг які будуть надаватися. Позивачем була надана довіреність від 08 грудня 2015 року на представлення її інтересів в органах влади та судах всіх рівнів на ім'я ОСОБА_3

Однак колегія суддів не бере до уваги твердження апелянтки ОСОБА_2, що вона сплатила відповідачу ОСОБА_3 згідно пунктів 1, 2 додатку до договору про надання юридичних послуг кошти в сумі 6000 грн. колегія суддів вважає необґрунтованими та недоведеними, оскільки не надано доказів та в позовній заяві не міститься посилання на такий доказ про сплату вказаної суми відповідачу (квитанція, грошовий переказ, тощо). Таких обставин також не підтверджує укладений та підписаний сторонами договір про надання юридичних послуг від 05 грудня 2015 року, та додаток № 1 до договору від 05 грудня 2015 року.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, позивачем по справі, всупереч положенням ст. 10 ЦПК України, доказів на підтвердження обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх позовних вимог суду не надано.

Крім того колегією суддів не береться до уваги вимоги апелянти про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду, апелянт не надала колегії суддів доказів, які підтверджують факт заподіяння відповідачем такої шкоди, також не було надано будь-яких доказів які б доводили вину відповідача в заподіянні ним моральної шкоди, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та надуманими.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: