АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/679/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчук Р.С.

секретар Гриньова А.М.

з участю : позивача, його представника, представника відповідача - ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія»

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13995/16-ц за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом про відшкодування шкоди, в обґрунтування позову зазначав, що 16 березня 2016 року по вулиці Геологів в місті Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено його автомобіль марки Фіат Добло, державний номерний знак НОМЕР_1. Винним у ДТП є ОСОБА_3, що підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року.

Судом до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», тому позивач уточнивши свої вимоги, просив стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь вартість страхового відшкодування за завдану шкоду в результаті ДТП у розмірі 49 000 грн., крім того, стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в сумі 49 597 грн. 92 коп. та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 49 000 грн. страхового відшкодування та 1181

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/679/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 30

грн. 99 коп. сплаченого судового збору, а всього 50 181 грн. 99 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 52 597 грн. 92 коп. та 1 181 грн. 99 коп. сплаченого судового збору, а всього 53 779 грн. 91 коп.

ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так в апеляції зазначено, що судом не прийнято до уваги той факт, що згідно інформації з бази МТСБУ на момент укладення з ОСОБА_3 договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3822979 від 28 березня 2015 року та станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, вже діяв договір страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5629245, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 «Страхова компанія «Україна», який продовжував діяти протягом тривалого часу, проте про такі обставини винуватець аварії нікого не повідомив.

Вказує апелянт, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України, якщо страхувальник не повідомив страховика про те що обєкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Відтак, договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3822979 з моменту його укладення 28 березня 2015 року є нікчемним і жодних правових наслідків для ОСОБА_1 «УТСК» щодо відшкодування збитків за наслідками ДТП, яка сталася 16 березня 2016 року не створює.

Крім того, апелянт посилається на порушення судом вимог ч.4 ст. 74 ЦПК України, оскільки страхова компанія не була належним чином повідомлена про розгляд справи, який відбувся 12 грудня 2016 року, тому справа розглянута у відсутність представника ОСОБА_1 «УТСК». Не погоджується також апелянт із сумою розрахованих судових витрат, оскільки в розрахунок було включено суму судового збору сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову, яка судом була розглянута і залишена без задоволення.

З огляду на доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія», просила скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 «УТСК» відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині судових витрат зміні з постановленням нового рішення в цій частині по слідуючим мотивам.

У відповідності до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що 16 березня 2016 року близько 14 години ОСОБА_3, керуючи на відповідній правовій підставі автомобілем марки «BMW 525D» д.н. 355-64 та рухаючись по вул. Геологів, 1 в м. Хмельницькому, порушив Правила дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і яким керував ОСОБА_2

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження і матеріальний збиток, заподіяний власнику даного автомобіля складає 97297 грн. 92 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля та 1300 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 525D» д.н. 355-64 була застрахована ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (поліс № АЕ 3822979 від 28 березня 2015 року). Ліміт страхової відповідальності згідно полісу за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає 50 000 грн., а розмір франшизи 1000 грн.

Факт дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнання його винним в скоєнні даної пригоди, актом дослідженням спеціаліста-автоварознавця та іншими матеріалами справи.

Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» була належним чином повідомлена про дану дорожньо-транспортну пригоду. Однак по даний час страхове відшкодування ОСОБА_2 так і не виплачено.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Ст. ст. 3, 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 9 цього ж Закону страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст.ст. 22, 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, відповідальність власника транспортного засобу була застрахована, а тому потерпілому ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_3 повинні відшкодовувати завдані збитки в розмірі 97297 грн. 20 коп. майнової шкоди та 1300 грн. вартості автотоварознавчого дослідження, всього 98597 грн. 92 коп., а ОСОБА_3 ще й моральну шкоду, яку суд правомірно визначив в сумі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на норми ст. 989 Цивільного кодексу України, що на момент укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «BMW 525D» д.н. 355-64 (поліс № АЕ 3822979 від 28 березня 2015 року) та на час дорожньо-транспортної пригоди, власник даного транспортного засобу не проінформував страхувальника про дію іншого договору страхування щодо даного автомобіля з ОСОБА_1 «Страхова компанія «Україна», а тому договір від 28 березня 2015 року з відповідачем є нікчемним слід відхилити.

Так дійсно відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України при укладенні договору страхування страхувальник зобовязаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

При цьому відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак відповідачем не надано достатніх та достеменних доказів, що на час укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «BMW 525D» д.н. 355-64 (поліс № АЕ 3822979 від 28 березня 2015 року) та на час дорожньо-транспортної пригоди, діяв інший договір страхування щодо даного автомобіля укладений з ОСОБА_1 «Страхова компанія «Україна».

Наявна в справі письмова роздруківка про те, що відповідальність власника автомобіля «BMW 525D» д.н. 355-64 була застрахована в ОСОБА_1 «Страхова компанія «Україна» за полісом серія АІ № 5629245 не може бути взята до уваги як такий доказ, оскільки дана роздруківка не містить жодних реквізитів, а саме: звідки вона роздрукована, коли видана, вказані в ній дані ніким не посвідчені та не завірені. Крім того, в самій роздруківці не вказано коли був укладений договір страхування з ОСОБА_1 «Страхова компанія «Україна» та термін його дії, тобто немає даних, що даний договір діяв на час укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «BMW 525D» д.н. 355-64 з відповідачем.

Отже, вказаний письмовий доказ, на який посилається апелянт, не є достатнім доказом в обґрунтування тверджень апелянта про наявність іншого договору страхування вищевказаного транспортного засобу на час укладення договору страхування з апелянтом.

Інших доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги з цього приводу апелянтом надано не було, не здобуті такі докази і судом.

В той же час доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог цивільно-процесуального законодавства не вірно розрахував розмір судового збору, стягнувши з відповідачів по 1181 грн. 99 коп. сплаченого судового збору, заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного кодексу України судові витрати стягуються з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог п.п, п.п. 1. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на липень 2016 року час подачі позовної заяви за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору сплачується 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з позовної заяви, позивач заявив до суду вимогу майнового характеру в сумі 98597 грн. 92 коп. та вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

Отже, відповідно до законодавства позивач мав сплатити за вимогу майнового характеру 985 грн. 98 коп., а за вимогу немайнового характеру - 551 грн. 20 коп.

При подачі позову позивач правильно сплатив за вимогу майнового характеру 985 грн. 98 коп. та помилково, керуючись п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає ставку судового збору за відшкодування моральної шкоди при подачі позову про захист честі та гідності, сплатив за вимогу немайнового характеру 1378 грн. Отже, позивачем за вимогу немайнового характеру було сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж це передбачено Законом на суму 826 грн. 80 коп.

За таких обставин, пропорційно задоволених вимог майнового характеру, підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, сплачений за подання майнової вимоги, в розмірі 490 грн. 04 коп. з ОСОБА_1 «Українська транспортна страхова компанія» та 495 грн. 96 коп. з ОСОБА_3 Також з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання немайнової вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 551 грн. 20 коп.

Сплачений позивачем судовий збір в більшому розмірі, ніж передбачений Законом на суму 826 грн. 80 коп. підлягає поверненню позивачу в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення на користь позивача з відповідачів судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції :

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 49 000 грн. страхового відшкодування, заподіяної майнової шкоди, та 490 грн. 04 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 49 597 грн. 92 коп. у відшкодування заподіяної майнової шкоди, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1047 грн. 16 коп. сплаченого судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Суддя (підпис) Р.С. Гринчук

Суддя (підпис) Л.М. Грох

Згідно з оригіналом ОСОБА_7