Справа № 581/372/17
Провадження № 2/581/157/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, треті особи: Липоводолинська селищна рада Сумської області, Яснопільщанська сільська рада Липоводолинського району,

про скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

23 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 січня 2016 року за нею було визнано право власності в порядку спадкування після смерті батька на житловий будинок по вул.Кувардіна,43 у с.Яснопільщина Липоводолинського району Сумської області.

16 червня 2016 року через свого представника вона звернулася до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за нею права власності, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що 02 листопада 2015 року це домоволодіння вже було зареєстровано за ОСОБА_2

Вважаючи, що реєстрація права власності на належний їй будинок по вул.Кувардіна,43 у с.Яснопільщина за іншою особою відбулася внаслідок неправомірних дій державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, просить скасувати вказану реєстрацію.

У судове засідання строни, треті особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи №581/1131/15-ц, спадкової справи №91/2015, суд дійшов таких висновків.

Так, у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державним реєстратором є і нотаріус.

У ч. 1 ст. 9 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» йдеться про те, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тлумачення поняття «субєкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, де зазначено, що субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 розяснено, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними субєктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що фактично оскаржені дії державного нотаріуса виразилися саме у неправильному внесенні ним відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що нотаріус в зазначеній ситуації діяв як субєкт владних повноважень з питань реєстрації, спір про право між фізичними особами відсутній, тому оскарження дій нотаріуса повинно розглядатися за правилами адміністративного судочинства у відповідному окружному адміністративному суді.

Тому, провадження у справі необхідно закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Закрити провадження у даній справі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення, мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Д. В. Сізов