Справа № 452/838/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" квітня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючої судді Кунцік О.С.

з участю секретаря Янушевич І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 13 березня 2015 року померла його рідна сестра, ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Зелена, 13 в с. Максимовичі Самбірського району Львівської області.

Спадкування майна ОСОБА_2 здійснюється за законом, так як заповіт, складений Андрусів 25.10.2007 року в користь ОСОБА_3, рішенням Самбірського міськрайонного суду від 29.11.2016 року, що набрало законної сили, визнаний недійсним.

Позивач, ОСОБА_1, будучи рідним братом ОСОБА_2, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії II-СГ №444856 та серії ЯВ №501505, є спадкоємцем майна сестри за законом другої черги, що прийняв спадщину, звернувшись 15.04.2015 року до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори було зареєстровано спадкову справу №57342336 та роз'яснено, що оскільки оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок №13 по вул. Зелена в селі Максимовичі немає, то нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно, що вбачається з листа №189/02-14 від 14.02.2017 року.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із довідки Самбірського МБТІ №453 від 21.03.2017 року відомо, що жилий будинок №13 по вул. Зелена в селі Максимовичі Самбірського району Львівської області зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2, як головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 15.02.1990 року за №97.

З довідок, виданих виконкомом Бісковицької сільської ради №607 від 17.02.2017 року та №420 від 24.05.2015 року відомо, що у житловому будинку в селі Максимовичі по вул. Зелена, 13 Самбірського району, Львівської області як станом на 01.07.1990 рік, так і станом на 15.04.1991 рік проживала і була зареєстрована лише ОСОБА_2.

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про власність» 07.02.1991 року Законом України від 16.12.1993 року №3718-12 була виключена стаття 120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки така форма власності, як власність колгоспного двору в Україні не визнавалась. А отже, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане на ім'я, ОСОБА_2, в якому зазначено власність колгоспного двору, яке до того ж загублене, в даний час не визнається державними органами та нотаріусами, так як такої форми власності в Україні не має.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Оскільки, ОСОБА_2 на час припинення існування колгоспного двору була одним і єдиним членом двору, то житловий будинок з господарськими спорудами в селі Максимовичі по вул. Зелена, 13 належав в цілому лише їй на праві приватної власності.

Позивач, ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем майна своєї сестри, ОСОБА_2 за законом, який прийняв спадщину, має право на набуття у власність майна, право на яке мала ОСОБА_2 на час смерті, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами в селі Максимовичі по вул.Зелена, 13, Самбірського району Львівської області.

Просить, визнати його ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом майна після смерті ОСОБА_2, котра померла 13.03.2015 року,власником в цілому житлового будинку з господарськими будівлями №13 по вул. Зелена в с. Максимовичі Самбірського району Львівської області.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач представник Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення, справу просив слухати у його відсутності.

Суд, розглянувши справу в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом майна після смерті ОСОБА_2, котра померла 13.03.2015 року,власником в цілому житлового будинку з господарськими будівлями №13 по вул. Зелена в с. Максимовичі Самбірського району Львівської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя