Справа № 495/341/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді - Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку в будинку ОСОБА_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстрована ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною позивача, однак з 2012 року відповідач не проживає у будинку позивача, добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. На підставі наведеного ОСОБА_1просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_2 підтримали позов у повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, предметом розгляду якої є визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку за АДРЕСА_1.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.1989 року по 27.10.2014 року, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

Згідно копії Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 26.02.1998 року, позивачу належить ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.45)

Відповідно до акту від 09.03.2017 року, складеного комісію Семенівської сільської ради, відповідачка зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1, та зі слів ОСОБА_1 не проживає в ньому приблизно з 2012 року. (а.с.34)

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача надав копію позовної заяви ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 03.03.2017 року, з якої вбачається, що в провадженні судді Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю. перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна (а.с.39). Зокрема, з копії позовної заяви ОСОБА_4 про поділ майна подружжя вбачається, що саме житловий будинок АДРЕСА_1 є предметом спору для сторін.

Згідно ст. 381 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖУ УРСР, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Враховуючи обставини справи та нормативно-правові положення, що регулюють дані спірні правовідносини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є передчасним, оскільки невирішеним є питання права власності відповідача ОСОБА_4 на спірний житловий будинок АДРЕСА_1. У разі визнання судом права власності за ОСОБА_4 на частку спірного житлового будинку, вона прирівнюється в правах з позивачем та стосовно неї неможливе застосування положення статті 381 та 405 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60 , 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя