Справа № 600/718/16-ц
Справа № 2/600/64/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: судді Гриновець О.Б.

секретар Сташків О.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в смт.Козова цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3386 га., кадастровий номер :01:001:0130 та площею 0,4382 га., кадастровий номер :01:001:0626, що розташовані на території ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області, які належали ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №712693 від 29.08.2002 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері позивача ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3386 га. та 0,4382 га. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 у належному порядку та в строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини в с.Плотича по вул.Горішня 29, Козівського району. Державний акт, який підтверджував право власності на вказані земельні ділянки було втрачено. Приватним нотаріусом ОСОБА_6 ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини після смерті матері на земельні ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказані земельні ділянки після смерті матері, тому просить у судовому порядку визнати його власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3386 га. та площею 0,4382 га.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з'явилися, подали клопотання, згідно яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять справу розглядати за їх відсутності (а.с.33, 37).

ВідповідачОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності відповідача, визнання позову відповідачем, згідно якого позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати без його присутності (а.с.34).

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просить справу розглядати без його участі (а.с.38).

Визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що матір'ю позивача ОСОБА_1 була ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №470635 виданого 03.08.1978 року (а.с.15).

ОСОБА_5 померла 11.12.2004 року у с.Плотича Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №181704 від 13.12.2004 р. (а.с.12).

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 становлять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3386 га., кадастровий номер :01:001:0130 та площею 0,4382 га., кадастровий номер :01:001:0626, що розташовані на території ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області та належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №712693 від 29.08.2002 року (а.с.18-23).

Після смерті ОСОБА_5 позивач в належному порядку та у строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини по вул.Горішня 29 в с.Плотича Козівського району, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області від 12.07.2016 року № 162 (а.с.13).

Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне слово» №33 (7401) від 12.08.2016 року (а.с.14).

Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 17.08.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_5 (а.с.10).

Відтак, оформлення спадщини в нотаріальній конторі є неможливим, втрата оригіналів документів є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та є перешкодою в реалізації права на спадкування, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Видача державних актів на право власності на земельні ділянки та дублікатів державних актів здійснювалась на підставі Постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка втратила чинність з 01.01.2013 року на підставі Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012 року.

Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що батько позивача ОСОБА_3 не бажає оформляти спадкове майно, ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3386 га. та площею 0,4382 га. в порядку спадкування за законом після смерті матері.

За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 60, 61, 130, 158, 174, 197, 208-209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.Плотича, вул.Горішня 29, Козівського району в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 11.12.2004 року, право власності на:

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3386 га., кадастровий номер :01:001:0130, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_5 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №712693 від 29.08.2002 року;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4382 га., кадастровий номер :01:001:0626, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_5 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №712693 від 29.08.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець