Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/1099/16 Головуючий у 1 інстанції: Каракай Н.Д.
Провадження № 22-ц/778/1805/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, у якому, посилаючись на те, що батьки малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлучились, та відповідач не надає йому можливості як діду спілкуватись з онуком, просив зобов»язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у його вихованні, визначивши час і місце спілкування з онуком за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Степна, 55, без присутності матері, в другу та четверту суботу та неділю місяця з 10:00 години до 19:00 години та в день, наступний після дня народження дитини, з 11:00 години до 20:00 години.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дитини онука ОСОБА_4: визначено побачення з 01 вересня до 31 травня щороку кожну 2 та 4 неділю місяця з 10:00 год. до 16:00 год. або в будь-який інший час за домовленістю з матірю дитини в її присутності та за місцем її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 71, або в іншому місці за домовленістю з матірю; визначено побачення з 01 червня по 31 серпня щороку кожну 2 та 4 суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Степна, б. 55, без присутності матері або в будь-який інший час за домовленістю з матірю дитини; визначено побачення щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 29 січня в присутності матері за місцем проживання позивача ОСОБА_2 з 10:00 год. до 17:00 год., якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідній, або в будь-якій інший час за домовленістю з матірю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невмотивованість висновків суду щодо обрання саме зазначеного порядку його участі у спілкуванні з онуком та в його вихованні, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Сторони та третя особа, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що маються зворотні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток, в судове засідання апеляційного суду 13 квітня 2017р. не з»явились.

Третя особа - Служба у справах дітей Гуляйпільської районного державної адміністрації Запорізької області надала заяву про проведення апеляційного розгляду цієї справи у відсутності її представника.

Відповідач ОСОБА_3 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу також просила провести апеляційний розгляд без її участі.

Від позивача ОСОБА_2 будь-яких заяв та клопотань до апеляційного суду не надходило, про причини своєї неявки він апеляційний суд не сповістив.

Враховуючи, що всі особи, які приймають участь у справі, повідомлені про судове засідання, але не скористались наданим їм правом на особисту участь у апеляційному розгляді, колегія вважає за можливе у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об»єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім'ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім'ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання внуків.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Вимогами ст.18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Згідно ст.263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України.

Частиною 2 ст.159 СК України врегульовано, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З наведеного аналізу норм права, суд правильно визнав, що дід вправі спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні, а онук не може бути позбавлений спілкування з дідом, тому у випадку наявності будь-яких перешкод у цьому вони підлягають усуненню в судовому порядку, а суд має при вирішенні такого спору сприяти його розв»язанню із урахуванням, насамперед, інтересів дитини.

Судом в ході розгляду справи встановлені такі обставини.

Позивач ОСОБА_2 є дідом малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9,10).

Батьки ОСОБА_4: матір - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_6 розлучились 20.05.2016р. ( а.с. 32), та їх малолітній син залишився з матір»ю і проживає окремо від батька та діда і баби по лінії батька.

Місцем мешкання малолітнього ОСОБА_4 є будинок 71 по вул. Шевченка в м. Гуляйполі, Гуляйпільського району Запорізької області, де він проживає разом з матір»ю та бабусею по лінії матері - ОСОБА_7 (а.с. 46).

Дідусь ОСОБА_2 мешкає у тому ж населеному пункті за адерсою: м. Гуляйполе, вул. Степова, буд. 55.

Позивач вказував в позові, що до розлучення його сина ОСОБА_3 з невісткою ОСОБА_3 він постійно брав ОСОБА_4 до свого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, тому як дідусь приймав активну участь у його вихованні. Після розлучення відповідач обмежила йому можливість спілкуватися з онуком, а потім взагалі припинила надавати онука.

Вказані обставини позивач підтвердив в ході розгляду справи, а відповідач їх не запере-

чувала.

Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з онуком з боку відповідача ОСОБА_3 підтверджуються також матеріалами справи.

Так, з довідки № 01-14/113 від 25.02.2016р. служби у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації у відповідь на заяву від 18.02.2016р. ОСОБА_2 вбачається, що з ОСОБА_3 було проведено бесіду, в ході якої остання пояснила, що між нею та батьками чоловіка склалися складні стосунки, які унеможливлюють перебування дитини в їх родини ( а.с. 12).

Згідно листа виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 120/01-09 від 05.10.2016р. у відповідь на заяву ОСОБА_2 від 05.10.2016р. було повідомлено, що орган опіки та піклування відповідно до ст. 158 СК України вирішує спори щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною лише між батьками. ОСОБА_2 було роз»яснено, що відповідно до ст.ст. 257, 263 СК України вирішення спору щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини з бабою, дідом, прабабою та прадідом вирішується в судовому порядку, якщо батьки чи інші особи, з якими проживає дитина чинять перешкоди (а. с. 11).

Довідкою № 41/1.9 від 01.12.2016р., виданою КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради, підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відвідує вищевказаний навчальний заклад (а.с. 31).

У довідці № 221 від 29.12.2016р., виданій КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради, на імя завідувача ОСОБА_8, зазначено, що 14.01.2016р. була подана заява від матері дитини - ОСОБА_3 з проханням не віддавати дитину з дитячого садка батькові та його рідним, в звязку з конфліктами в родині (а.с. 53).

Отже, факт перешкоджання дідові ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 з боку матері дитини ОСОБА_3 був достеменно встановлений судом першої інстанції.

Оскільки відповідач категорично відмовлалась у добровільному порядку вирішити питання щодо участі діда у спілкуванні з онуком, вважаючи, що це буде негативно впливати на психічний стан дитини, ОСОБА_2 звернувся до суду з цією позовною заявою про зобов»язання ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди та визначити місце та час спілкування з онуком за адресою його місця мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_6 без присутності матері в кожну другу та четверту субботу і неділю місяця з 10 год. до 19 год, а також в день, наступний після дня народження дитини з 11 год. до 20 год.

В ході розгляду справи отримано висновок № 011/01-46 від 20.01.2017р. органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, згідно з яким було обстежено умови проживання родини ОСОБА_2 за адресою: м. Гуляйполе, Запорізької області, вул. Степна, 55, під час якого встановлено, що в будинку створені належні санітарно-гігієнічні умови для повноцінного спілкування дідуся зі своїм онуком. Тому орган опіки та піклування вважав доцільним спілкування ОСОБА_2 зі своїм онуком у години, вказані в позовній заяві, у разі відповідності даного побачення інтересам малолітнього ОСОБА_4 (а.с. 54).

Задовольняючи частково вказаний позов, суд першої інстанції визнав доведеним факт перешкоджання позивачу з боку відповідача у спілкуванні з онуком та участі у його вихованні, але визнав, що з урахуванням графіку роботи матері дитини, у якої вихідними днями є суббота і неділя, її відпустки, графіку перебування дитини у дитячому садочку, запропонований позивачем графік зустрічей з онуком мінімізує участь матері у вихованні дитини, оскільки чотири вихідні дні дитина буде знаходитись в родині діда. Тому, з урахуванням віку дитини, суд вважав, що переважну більшість спілкувань діда з онуком слід проводити у присутності матері дитини, визначивши такий порядок участі позивача у спілкуванні з онуком: з 01 вересня до 31 травня щороку кожну 2 та 4 неділю місяця з 10:00 год. до 16:00 год. або в будь-який інший час за домовленістю з матірю дитини в її присутності та за місцем її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 71, або в іншому місці за домовленістю з матірю; з 01 червня по 31 серпня щороку кожну 2 та 4 суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Степна, б. 55, без присутності матері або в будь-який інший час за домовленістю з матірю дитини; щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 29 січня в присутності матері за місцем проживання позивача ОСОБА_2 з 10:00 год. до 17:00 год., якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідній, або в будь-якій інший час за домовленістю з матірю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що він не згоден зустрічатись с онуком у присутності його матері 9 місяців на рік, та тільки 3 місяці без неї. Зазначає, що суд не отримав перед ухваленням такого рішення згоду ОСОБА_3 на те, щоб допускати його у свій дім для спілкування з внуком. Інших доводів щодо незгоди з визначеним порядком спілкування з онуком та щодо інших порушень з боку суду апеляційна скарга не містить

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду щодо визначеного порядку спілкування діда з онуком.

Так, вбачається, що на теперішній час малолітньому ОСОБА_4 виповнилось лише чотири роки, тобто дитина є ще маленькою, тому прихильна до матері, з якою проживає. Відтак, зручнішими для хлопчика будуть зустрічі у звичній для нього домашній обстановці за місцем його мешкання, а присутність матері має відбуватись не в буквальному змісті у вигляді її втручання у відносини діда з онуком, а лише у відстороненому спогляданні. Натомість, для літнього періоду суд визначив місцем зустрічей діда і онука садибу діда та без присутності матері.

Тому на теперішній час дід може за весняні зустрічі відлагодити відносини з онуком у садибі матері дитини та у її присутності, щоб в літній період дитина була готова бути у родині діда без нагляду з боку мами.

Відтак, колегія не вбачає будь-якого порушення інтересів діда визначеним судом порядком спілкування з онуком.

Крім того, суд в рішенні зазначив, що за погодженням з матрі»ю дітини дід може змінити час спілкування з онуком.

Отже, суд встановив порядок спілкування діда з онуком з урахуванням як інтересів дитини, її віку, так частково з урахуванням інтересів матері, яка взагалі не хотіла надавати дитину без своєї присутності, та частково з урахуванням інтересів діда, якому влітку зустрічі з дитиною надаються без присутності матері. При цьому, суд правильно визнав, що запропонований позивачем порядок спілкування мінімізує спілкування самої матері з власною дитиною, осільки чотири віхідні на місяць дитина знаходилась би у садибі діда.

Доводи апелянта щодо відсутності даних про обстеження умов проживання диини не відповідають матерілам справи, з яких вбачається, що огляд будинку відповідача проводився, в ході якого встановлено, що її родина мешкає у великому будинку, з газовим опаленням. У гарній, просторій, добре освітленій кімнаті, для дитини є ліжко, шафи для іграшок та одягу, письмовий стіл. У хлопчика є книги, енциклопедії, розмальовки, мозаїки, конструктор, розвиваючі іграшки для мислення та моторики рук. Хлопчик забезпечений всіма необхідними речами (а. с. 46).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2017р., складеного службою у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області про умови проживання родини ОСОБА_2 в будинку 55 по вул. Степна в м. Гуляйполі, Запорізька область, на час обстеження в будинку створені належні санітарно-гігієнічні умови для спілкування дідуся з онуком (а.с. 55).

Таким чином, для дитини створено належні умови проживання у місці його мешкання, а також є сприятливими умови проживання діда, у яких буде перебувати дитина під час літніх зустрічей.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу позивача необгрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_9