Справа № 606/1930/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянська державна нотаріальна контора у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Слобідка, вул. Вербова, буд.№11, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлої 03.07.2010 року ОСОБА_2. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що вказаний житловий будинок є колгоспним двором, який складався із одного члена, головою якого була ОСОБА_3. ОСОБА_4 померла 16.09.1994 року, після смерті якої прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном її син ОСОБА_5. 21.07.2000 року ОСОБА_5 помер, після смерті якого прийняла спадщину його сестра ОСОБА_2, фактично вступивши у володіння спадковим майном, однак не оформила право власності на спадкове майно. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори, однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім цього, виявились розбіжності у написанні імені ОСОБА_2, зокрема у свідоцтві про народження її доньки ОСОБА_2 в графі мати вказано "Котляр Галина Юрківна" замість "Котляр Олена Юріївна", у свідоцтві про смерть ОСОБА_4 вказано "Котляр Олена Юріївна" та у свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено "Котляр Олена Юрківна". Враховуючи наведене, для реалізації своїх спадкових прав, позивач змушений звертатися до суду щоб визнати право власності на спадщину.

Позивач в судове засідання до суду не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, зсилаючись на мотиви наведені у позовній заяві, про що надав до канцелярії суду письмову заяви.

Представник відповідача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання до суду не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 25.04.1990 року виконкомом Теребовлянської районної ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів №71 від 20.04.1990 року цілий житловий будинок з належними до нього житловими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Слобідка, вул. Вербова, буд.№11, Теребовлянського району Тернопільської області належить колгоспному двору, що складається з одного члена, головою якого є ОСОБА_3.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

16.09.1994 року померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть видане повторно, серії 1-ИД №210326 видане виконавчим комітетом Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 19.07.2016 року, актовий запис №29).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Таким чином, суд вважає доведеним, що при заповненні свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого 25.04.1990 року виконкомом Теребовлянської районної ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів №71 від 20.04.1990 року була допущена помилка, у звязку із чим по-батькові голови колгоспного двору помилково зазначено "Юрківна" замість "Юріївна".

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЖ №545029 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 18.03.1955 року, в графі мати вказано "Котляр Олена Юріївна".

Згідно свідоцтва про народження серії ЯЮ №845593 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого 02.07.1959 року, в графі мати вказана "Котляр Галина Юрківна".

Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІІ УР №284416, виданого 27.08.1963 року, 10.03.1956 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6(після реєстрації шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_8 зареєстрували шлюб.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема для підтвердження такого факту для одержання в нотаріальні конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

За таких обставин, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин між ОСОБА_5овичем та його сестрою ОСОБА_2 підтверджено належними та допустимими доказами.

21.07.2000 року помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть видане повторно, серії 1-ИД №178242 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області від 28.07.2004 року, актовий запис №9).

03.07.2010 року померла ОСОБА_2(свідоцтво про смерть, серії 1-ИД №104338 видане Долинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 13.07.2010року, актовий запис №10).ОСОБА_2 була матір'ю позивача ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії 1-ИД №164374 виданим повторно виконавчим комітетом Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 26.10.2012 року актовий запис №8.

Позивач звернувся в Теребовлянську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 по закону. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2016 року №2145/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у с. Слобідка, вул. Вербова, буд.№11, Теребовлянського району Тернопільської області так як було виявлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором. Крім цього, виявились розбіжності у написанні імені ОСОБА_4 , зокрема у свідоцтві про народження її доньки - ОСОБА_2 в графі мати вказано "Котляр Галина Юрківна" замість "Котляр Олена Юріївна", у свідоцтві про смерть ОСОБА_4 вказано "Котляр Олена Юріївна" та у свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено "Котляр Олена Юрківна".

У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 484/2012 року після смерті ОСОБА_2 за заявою сина померлої ОСОБА_1, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом па земельну ділянку, площею 2,32 га.. яка розташована на території Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яка належала померлому ОСОБА_5 івановичу, який помер 21 липня 2000 року, спадкоємцем якого за законом була його сестра ОСОБА_2, яка фактичного спадщину прийняла, що підтверджується довідкою, виданою Долинською сільською радою Тєребовляпського району Тернопільської області від 24 жовтня 2012 року за № 843, але не оформила свої спадкові права в нотаріальній конторі, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, та у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори не заведено спадкової справи після смерті ОСОБА_4, яка померла 16 вересня 1994 року.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи наведене, позивач є спадкоємцем першої черги.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 03.07.2010 року, право приватної власності на житловий будинк з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: у с. Слобідка, вул. Вербова, буд.№11, Теребовлянського району Тернопільської області.

Керуючись ст. ст.15,16, 328, 392, 1216 -1218, 1222, 1233, 1261, 1296 ЦК України Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинк з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: у с. Слобідка, вул. Вербова, буд.№11, Теребовлянського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 03.07.2010 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка