Справа № 191/980/17
Провадження № 2/191/811/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

Головуючого - судді Матіяш С.К.,

при секретарі - Якимчук Я.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1998 року по 22.09.2016 року. Від шлюбу сторони мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час є повнолітньою та продовжує навчання, будучи студенткою першого курсу Дніпропетровського гуманітарного університету з денною формою навчання, на контрактній основі, стипендію вона не отримує. Протягом 2016-2017 років позивачем було сплачено 6000 грн. та 3044 грн. за проживання у гуртожитку, що підтверджує відповідною копією квитанції. Загалом вартість навчання за один рік становить 9800 грн. та вартість проживання в гуртожитку за один місяць 512 грн. Крім вказаних витрат, ОСОБА_3 зазначає, що їй необхідно забезпечувати дочку продуктами харчування, одягом, придбавати підручники та інше, що зумовлює для неї важке матеріальне становище у звязку із утримання двох дітей. Відповідач життям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість будучи працездатним. В звязку із зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2000 грн. щомісячно, на період її навчання, до досягнення 23 років, а також, стягнути з відповідача половину понесених витрат на навчання та проживання дочки в сумі 4500 грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили суд задовольнити позов. Позивач ОСОБА_3 під час розгляду справи пояснила, що працює на посаді медсестри Синельниківської ЦРБ та отримує заробітню плату в середньому 2800 грн. Також підтвердила те, що дочка ОСОБА_4 навчається в вищому навчальному закладі на контрактній основі, тому потребує матеріальної допомоги на навчання. При цьому також пояснила, що дочка ОСОБА_4 щомісячно отримує самостійний дохід.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечувала проти позову, про що надала суду письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні посилалась на те, що відповідач не має матеріальної можливості утримувати дочку до закінченню нею навчання, а остання в свою чергу є працевлаштованою за контрактом та отримує заробітну плату, тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог. Окрім того пояснила суду, що з відповідача ОСОБА_2 відбуваються стягнення за трьома судовими рішеннями: - за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на користь позивачки у цій справі у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно; - рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 20.07.2017 року з відповідача ОСОБА_2 відбувається стягнення на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; - рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 20.07.2017 року з відповідача ОСОБА_2 відбувається стягнення на дружину ОСОБА_8 (повторний шлюб) до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається на те, що сукупно стягується за виконавчими листами 50% доходу відповідача ОСОБА_2 В задоволенні позову просила суд відмовити.

Суд заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 04 жовтня 2016 року, шлюб, зареєстрований 06 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розірвано (а.с .3).

Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №631123, повторно виданого 02 березня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).

Довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.11.2016 року, виданою Синельниківською міською радою Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_4 входить до складу сімї ОСОБА_3 за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, провулок Шкільний, 29 (а.с.12), хоча з 01.09.2016 року ОСОБА_4 проживає без реєстрації у м. Дніпропетровськ по вул. Криворізька, 20, ж/зд. №3, що підтверджено довідкою, виданою ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова (а.с. 11) та здійснювала, у звязку із наданою послугою за договором №58 про надання койко-місця в жилій будівлі коридорного типу ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 01.09.2016 року 9а.с.10), оплату в період з 01.09.2016 року по 20.02.2017 року у сумі 3044 грн. 00 коп., згідно наданої суду копії Відомості до прибуткового касового ордеру від 01.03.2017 року житлової будівлі №3 (а.с.11).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Факт навчання на денному відділенні на контрактній основі, без отримання стипендії, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном з 01.09.2016 року по 01.07.2020 року, підтверджується наступними документами: копією Наказу №167-с від 12.08.2016 року ректора Вищого навчального приватного закладу «Дніпропетровський гуманітарний університет» про зарахування на навчання з додатками на 3-арк. (а.с.36-39); копією договору №Т-42/16 від 15.08.2016 року про надання освітніх послуг між вищим навчальним приватним закладом «Дніпропетровський гуманітарний університет» та фізичною особою ОСОБА_3, в інтересах одержувача ОСОБА_4 (а.с.7-8); копіями довідок Вищого навчального закладу «Дніпропетровській гуманітарний університет» від 23.01.2016 року №243/17-т, від 06.07.2017 року №12-39/15, від 05.07.2017 року №336/17-т; копіями квитанцій про сплату грошових сум на навчання (а.с.9).

Зарахування ОСОБА_4 до вищого навчального закладу відбулося з 01.09.2016 року, тобто до досягнення нею повноліття, в звязку із чим до правовідносин, щодо стягнення з відповідача на користь позивача раніше понесених витрат в розмірі 4500 грн., підлягає застосування ст. 185 СК України, якою визначено, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Представником відповідача, в обґрунтування заперечення проти позову надано суду довідку Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного територіального управління ДФС у Дніпропетровській області від 05 травня 2017 року №44/ФОП, з якої вбачається, що ОСОБА_2, який мешкає за адресою: Дніпропетровськ область, м. Синельникове, вул. Елеваторна, 41, знаходився на спрощеній формі оподаткування з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року на загальній системі оподаткування та згідно наданих декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року сума доходу склала 4000 грн. 00 коп., податкової декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2017 року 31.03.2017 року сума одержаного доходу склала 00 грн. 00 коп. (а.с.20).

Окрім того, в матеріалах справи знаходиться копія фіксованого трудового договору від 27.03.2017 року, укладеного між роботодавцем у місці розташування м. Анталія Турція, та працівником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з якого вбачається, що остання прийнята на посаду аніматора із заробітною платою 1777,50 TL (турецькі ліри), що станом на 11.08.2017 року за офіційним курсом гривні щодо іноземної валюти (турецької ліри) становить 726.9858, що відповідно складає 12922 грн. 17 коп. (а.с.45).

Згідно ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З огляду на викладені вище обставини, судом встановлено матеріальне становище відповідача та його дочки, а саме: ОСОБА_2, будучи приватним підприємцем, за два місяці 2016 року отримав дохід у сумі 4000 грн., за три місяці 2017 року немає матеріальних надходжень, його повнолітня дочка ОСОБА_4, будучи студенткою денної контрактної форми навчання, є працевлаштованою, має постійний заробіток, а також враховуючи стягнення з доходу відповідача за виконавчими листами за рішеннями суду, суд приходить до висновку про відсутність можливості здійснення відповідачем ОСОБА_2 матеріального забезпечення повнолітньої дитини в період продовження навчання. Не підлягає задоволенню й вимога ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 01.09.2016 року по 06.12.2016 року, у звязку із вступом до навчального закладу, виходячи із неспівмірності понесених витрат позивачем відносно доходу отриманого ОСОБА_2 в період 12 місяців 2016 року у сумі 4000 грн.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наявних фактичних обставин справи, підтверджених належними доказами.

На підставі викладеного, ст. ст. 182, 185, ч. 1 ст. 191, ч. ч. 1, 3, ст. 199, ст. 200 СК України, постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-1296цс/15, п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215, 360-7 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18.08.2017 року.

Суддя: ОСОБА_9