Справа № 316/2374/14
Провадження № 6/316/36/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді Капустинського М.В.,

при секретарі судового засідання Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар подання державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Енергодарського МВДВС ГТУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом № 316/2374/14-ц, який виданий Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 54616,61 грн., обґрунтовуючи тим, що рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання.

В судове засідання зявився представник боржника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги (а.с.152-154), який просив у задоволенні подання відмовити у повному обсязі.

В судове засідання державний виконавець Маєвський О.М., боржник ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3 не зявились.

Дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на усій території України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною першою Указу Президента України «Про додаткові заходи і підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року №261 визначається за необхідне вжиття додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав людини щодо виконання рішень суду.

Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Відповідно до положень п.19 ч.3 ст. 18 Закону України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм законів випливає, що підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність обовязкових умов:

-наявність статусу боржника у виконавчому провадженні;

-наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи);

-ухилення від виконання таких зобов'язань.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 дійсно є боржником у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа № 316/2374/14-ц від 24.04.2015 року, який виданий 14.08.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області, що підтверджується виконавчим листом та постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.126,127). Відповідно до змісту подання, боржник 17.05.2016 року добровільно надав для опису автомобіль марки ЗАЗ 1102, вартість якого відповідно до Висновків про вартість майна складає 5891,00 грн. (а.с.135). Крім того державним виконавцем вказано про часткове погашення боргу ОСОБА_2 та надано відповідні квитанції (а.с.137-140). Дані факти спростовують твердження державного виконавця про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань за виконавчим листом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобовязаний, зокрема утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Також у поданні зазначено та підтверджено наданим доказами, що боржник перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду у м. Енергодар (а.с.128) та має постійне місце роботи працює на ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (а.с.132), а отже отримує регулярний дохід.

Таким чином, суд вважає, що існує можливість виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі здійснені заходи виконання стягнення заборгованості по виконавчому листу, а тому стверджувати що боржник ухиляється від виконання рішення суду не має підстав тав матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов'язань, оскільки наявність боргу ще не свідчить про свідоме ухилення боржника від сплати заборгованості.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 208, 210, 292, 294, 296, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. В. Капустинський