Справа № 159/484/17 Провадження № 22-ц/773/613/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Шевчук Л.Я., Стрільчука В.А.

секретар судового засідання Галицька І.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 26.03.2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу 08.01.2005 року народився син ОСОБА_3, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 14.12.2009 року зобовязано відповідача щомісячно сплачувати на утримання сина 300 грн. до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти сплачує регулярно, однак та сума, яку він платить є недостатньою для утримання дитини. Заробітна плата є її єдиним джерелом доходу, у звязку з чим не може самотужки забезпечити дитину всім необхідним. Інших дітей у відповідача немає, стягнення по виконавчим документам не проводиться.

Просить змінити розмір аліментів, збільшивши суму їх виплат та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2017 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено змінити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 (сімсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації даної суми, щомісячно, до досягнення нею повноліття, або до зміни матеріального стану сторін, починаючи з 07.02.2017 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування цих обставин.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 027427 від 26.03.2010 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 52.

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.12.2009 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 19.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення відповідачем виконується добровільно, що не заперечувалось жодною із сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів, присуджених рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2009 року до 800 гривень на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на підвищення цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, погіршення стану здоров'я дитини, оскільки у 2015 році зазнав травму голови внаслідок ДТП і як наслідок погіршення її матеріального становища.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України).

З огляду на дану правову норму, що регулює спірні відносини, предметом дослідження у даній справі є зміна матеріального, сімейного становища платника аліментів і їх утримувача.

При розгляді справи суд першої інстанції з врахуванням вищенаведених норм Закону та досліджених доказів обґрунтовано вважав, що матеріальне становище позивача з моменту ухвалення у 2009 році рішення про стягнення аліментів погіршилось.

Є обґрунтованими також твердження позивача про значне підвищення цін як на продукти харчування, так і інші матеріальні блага (одяг, послуги), які необхідні для нормального рівня життя неповнолітнього сина.

Погіршення стану здоров'я неповнолітнього сина ОСОБА_3 і як наслідок необхідність частого його лікування, у звязку з отриманими травмами внаслідок дорожньо транспортної пригоди, підтверджується консультаційними висновками спеціаліста, які позивач надала в суд апеляційної інстанції та відповідними довідками з лікувальних установ.

Факт погіршення стану здоровя неповнолітнього сина та понесення у звязку з цим витрат, які раніше були відсутніми, не заперечувався відповідачем.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не надає іншої матеріальної допомоги, крім стягуваних аліментів в розмірі 300 гривень, які на даний момент є вкрай незначною сумою.

Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітньої дитини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково вимоги позивача про збільшення розміру стягуваних аліментів з 300 грн. до 700 грн.

Доводи відповідача про надання ним синові кишенькових коштів в розмірі 10-20 гривень в місяць та періодичного надання продуктів харчування, не можуть вважатись тими доказами, які свідчать про достатність утримання батьком неповнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги, зважаючи на їх мізерність в порівнянні з потребами дитини у даному віці.

Проте суд першої інстанції не правильно визначився з початком сплати аліментів у новому розмірі, вказавши про стягнення аліментів у новому розмірі з моменту пред'явлення даного позову.

Так відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, слід зазначити, що зайвими є обґрунтування рішення суду визначеної до стягнення суми аліментів прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України не поширюються на аліменти, що стягуються у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції також в резолютивній частині рішення не правильно зазначена дата народження неповнолітнього ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_1» замість «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Доводи відповідача про відсутність у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти у збільшеному розмірі у звязку з його не працевлаштованістю є безпідставними. Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 є працездатною особою, однак не бажає офіційно працювати , оскільки вважає, що заробітні плати є надто мізерними. Доказів, які б свідчили про неможливість працевлаштуватись відповідач не надав.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні та викладу резолютивної частини рішення у відповідності з нормами матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а зокрема: часу з якого стягуватимуться аліменти у новому розмірі (ухвалення судом апеляційної інстанції даного рішення) та правильного зазначення дати народження неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2017 року в даній справі змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 26 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: