Ухвала

Іменем України

12 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2013 року відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із апеляційними скаргами на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв'язку із значним порушенням строку апеляційного оскарження (ч. 3 ст. 297 ЦПК України), апеляційний суд дійшов до правильного висновку, що заявником не подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали.

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного тривалий час, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини у справі Нежев проти Болгарії від 28 жовтня 2004 року.

Ураховуючи викладене та положення п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова