22-ц/775/274/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Кір`якова Н.П.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„03" травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря : Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про переведення прав та обов'язків за договором купівлі-продажу та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 березня 2017 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення та визнання права власності на нежитлове приміщення № 48 в будинку № АДРЕСА_1 - закрито. Ухвалою від 22 березня 2017 року доповнено ухвалу та роз*яснено право на звернення з позовними вимогами до господарського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надала письмові заперечення та просила апеляційну скаргу відхилити .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,ОСОБА_3не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 18 квітня 2017 року телефонограм , зареєстрованих в журналі телефонограм № 1 за № 819,820,821 (а.с.93-96).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню .

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того,що сторони по справі є суб*єктами підприємницької діяльності ,спір між ними виник з приводу приміщення ,що використовується в господарській діяльності ,а тому керуючись положеннями п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,суд дійшов висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду не може погодитися апеляційний суд з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є подання заяви, яка не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

У статті 1 Господарського Процесуального Кодексу України закріплено право на звернення до господарського суду, в тому числі, громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішуючи питання про закриття провадження у справі не з'ясував та не перевірив усі обставини, що мають процесуальне значення, під час вирішення питання про закриття провадження у справі саме з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З позовної заяви вбачається , що позивач звернувся до суду з позовом про переведення прав та обов'язків за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.11.2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Пахніц Н.В,за реєстровим № 3848 та визнання права власності на житлове приміщення № 48 в будинку № АДРЕСА_1 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на ч.2 ст.777 ЦК України (а.с.2-3) .

Зі змісту договору оренди нежитлового приміщення площею 46,8 кв.м. у будинку № АДРЕСА_1 від 01 липня 2016 року вбачається ,що сторонами договору найму є фізичні особи : наймодавець - власник нерухомого майна ОСОБА_3 та наймач ОСОБА_1 (а.с.4).

Одним з основних обов*язків наймодавця за договором оренди є передача зданого в найм(оренду) майна наймачеві,тобто обов*язок надати наймачеві користування найнятою річчю.

Так,відповідно до п.2.1. договору , приміщення передається в оренду для здійснення господарської діяльності наймача.

Відповідно до п.7.1. - наймач зобов*язаний користуватися приміщенням за цільовим призначенням встановленим в п.2.1.договору.

Тобто,вказані пункти договору містять саме умови про способи користування орендованим майном .

З копії договору купівлі-продажу нежилого приміщення,яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1,приміщення № 48 від 28 листопада 2016 року ,посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пахниць Н.В., зареєстрованого в реєстрі № 3848,вбачається ,що сторонами за договором продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_2 є фізичні особи .

У вказаному договорі відсутнє зазначення ,що сторони є суб*єктами господарської діяльності та вказане приміщення було придбане для здійснення господарської діяльності.

Предметом позовних вимог позивачем визначено договір найму (оренди) приміщення,за яким наймач,який належно виконує свої обов*язки за договором найму,має переважне право перед іншими особами на його придбання .

Системний аналіз зазначених норм закону дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що за правовою природою вказані правовідносини відносяться до цивільних та регулюються нормами договірних зобов*язань - глава 58 ЦК України про найм (оренду) .

Тобто,суд не врахував суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Враховуючи викладене ,апеляційний суд вважає, що оскільки цей спір виник із цивільних правовідносин, тому відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України має розглядатись судом у порядку цивільного судочинства.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції» зазначено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201,202,205,207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції не врахував ці положення закону, помилково закрив провадження по справі.

Відповідно до положень статті 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,311,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 березня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: