Справа № 367/5511/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

при секретарі Костяк В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири недійсним та стягнення сплачених коштів

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що між ним та ОСОБА_2, було укладено попередній договір № Л-2Н-61 від 21.12.2013 р.

Відповідно до умов даного Договору ОСОБА_2 зобов'язався в строк кінець другого кварталу 2016 р., за умови виплати повної вартості квартири або не пізніше 30 календарних днів після повної оплати, укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири № 61 на 7 поверсі, загальною площею 43,03 м. кв., розташованої в будинку, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

Будівництво житлового будинку здійснюється на підставі Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 0155-12-2012 від 28.12.2012 р.

Земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) від 26.11.2013 р. укладеного між ТОВ «БГМ ЛТД» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, Власюк Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1055, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 29.09.2010 р., зареєстрований за № 04 від 13.11.2012 р. в земельній книзі Держкомзему у м. Ірпінь, Київської області.

Відповідно до п. 2.1 Договору до моменту оформлення основного договору купівлі-продажу позивач зобов'язався оплати вартість квартири у розмірі 344 196,97 грн. . Згідно п. 2.2.1 Договору суму у розмірі 55 056,00 грн. ним було сплачено як авансовий платіж в момент підписання Договору, а решту суми у розмірі 289 140,97 грн. відповідно до п. 2.2.2 Договору він зобов'язався сплачувати починаючи з 01.03.2014 р. до 31.12.2018 р. (включно) рівними частинами щомісячно не менше ніж 4 985,18 грн. Так станом на 05.03.2016 р. ним було ще сплачено ОСОБА_2 у загальному суму у розмірі 124 140,97 грн. Всього по договору ним було сплачено 179 196,97 грн.

Позивач зазначає,що на початку 2016 року при черговій сплаті платежу за квартиру ОСОБА_2 почав вимагати укласти додаткову угоду до Договору якою збільшити вартість квартири та зменшити період розстрочки оплати її вартості. Також ОСОБА_2 заявив що у випадку не підписання даної додаткової угоди він відмовиться від виконання Договору.

У зв'язку з погрозами ОСОБА_2 збільшити вартість квартири, вимогами дострокової оплатити повної вартості квартири погрозами відмовитися від виконання Договору, на погоджених умовах, його родиною було прийнято рішення отримати у АТ «Ощадбанк» кредит на залишкову вартість квартири щоб повністю розрахуватися з ним.

Так як на дату подачі заяви на отримання кредиту до АТ «Ощадбанк» будинок був збудований та зданий в експлуатацію АТ «Ощадбанк» погодився розглянути його заяву при цьому запросив надати документи на будинок та квартиру згідно затвердженого ними списку.

На його вимогу, ОСОБА_2 надав йому лише частину документів, згідно зданого переліку АТ «Ощадбанк».

Відповідно до наданих документів, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та технічного паспорту на квартиру /ієні стало відомо, що квартира яку він мав намір придбати по Договору станом на Ю.12.2015 р. зареєстрована на матір ОСОБА_2 ОСОБА_4 та є її приватною власністю.

Інформацію про те що квартира яку він мав намір придбати вже зареєстрована на ОСОБА_4 від нього приховали, так як він кожного місяця 26.12.2015 р., 30.01.2016 р. та 05.03.2016 р. передавав ОСОБА_2, у відділі продажу що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, щомісячні платежі згідно умов Договору. Відповіді на підставі чого ОСОБА_4 отримала право власності на квартиру ОСОБА_2 йому не надав.

Разом з тим, те що квартира належить ОСОБА_4 порушує умови Договору оскільки п. 4.1.2 Договору .

У зв'язку з тим що квартира вже зареєстрована та перебуває у власності ОСОБА_4 банк запросив надати йому документи що підтверджують законність отримання ОСОБА_4 права власності на квартиру, дані документи ОСОБА_2 відмовився надати.

Ним було прийнято рішення забрати у ОСОБА_2 сплачені ним грошові кошти.

Однак його вимогу про привернення коштів ОСОБА_2 проігнорував.

Позивач просить визнати недійсним (нікчемним) попередній договору № Л-2Н-61 від 21.12.2013.Стягнути з ОСОБА_2 на його користь сплачені кошти у розмірі 179 196,97 грн. та судові витрати пов'язані із сплатою судового збору.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив,що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір на придбання квартири.Також було складено графік погашення вартості квартири.Згідно вказаного графіка позивач дійсно приносив кошти,які отримував відповідач, про що робилась відмітка у графіку.Але він не визнає три проплати позивача за 26.04.2014р,24.05.2014р та 23.07.2014р поскільки підписи у графіку про отримання грошей стоять не відповідача,а іншої особи,яка не мала повноважень на отримання даних коштів.Також,не визнає факт сплати позивачем авансового платежу у суммі 55056 гр,поскільки позивач не надав доказів тих обставин,що дані кошти він сплатив,у графіку погашення боргу дані кошти не відмічені.Тому позов визнає на сумум 109149гр.Щодо визнання недійсним попереднього договору,то в даній частині позов не визнає,поскільки договір був укладений відповідно до вимог закону.

Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси».

Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу».

Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях».

У судовому засіданні встановлено,що між позивачем та ОСОБА_2, було укладено попередній договір № Л-2Н-61 від 21.12.2013 р.

Відповідно до умов даного Договору ОСОБА_2 зобов'язався в строк кінець другого кварталу 2016 р., за умови виплати повної вартості квартири або не пізніше 30 календарних днів після повної оплати, укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією вказаного договору,оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні.

Також,у судовому засіданні було встановлено,що вказаний попередній договір № Л-2Н-61 від 21.12.2013 р.не був нотаріально посвідчений.Основний договір купівлі-продажу квартири у встановлені попереднім договором строки не був укладений.

Відповідно ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 220 ЦК України « у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним».

Враховуючи ті обставини, що попередній договір купівлі-продажу квартири між позивачем та ОСОБА_2 не був посвідчений нотаріально ,даний договір є нікчемним за законом,а тому не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Тому суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання недійсним (нікчемним) попереднього договору № Л-2Н-61 від 21.12.2013р.

Позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь сплачені кошти у розмірі 179 196,97 грн.

На підтвердження вказаних вимог позивач посилається на «Графік погашення заборгованості по квартирі» (а.с.14-15),оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 1212 ЦК України «Особа,яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно),зобов»язана повернути потерпілому це майно.Особа зобов»язана повернути майно і тоді,коли підстава,на якій воно було набуто,згодом відпала».

Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт отримання від позивача коштів на сумму 109149гр.Відповідно до ч 1 ст. 61 ЦПК України «Обставини,визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі,не підлягають доказуванню».

Представник відповідача у судовому засіданні не визнав факт сплати позивачем відповідачу коштів у суммі 55056гр.

Однак,як вбачається зі змісту попереднього договору № Л-2Н-61 від 21.12.2013 р,а саме п 2.2.1 «Суму 55056 гр покупець сплачує в якості авансу одночасно із підписанням цього Договору,що оформлюється актом прийому-передачі коштів».

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України « Суд оцінює належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності».

Як вбачається зі змісту «Графіку погашення заборгованості по квартирі» (а.с.14-15)даний графік починається записом «залишок» і сума 289 140гр97 коп.Станом на 31.10.2015р у даному графіку мається запис «залишок» 192000гр.Відповідач не надав до суду доказів тих обставин,що відповідач пред»являв позивачу претензію щодо несплати ним під час підписання попереднього договору 55056 гр.

Щодо інших платежів,які представник відповідача не визнав у судовому засіданні,а саме 26.04.2014р,24.05.2014р та 23.07.2014р,то відповідач по справі не надав до суду доказів тих обставин,що підписи у графіку про отримання коштів від позивача у вказані дати не належать відповідачу.Крім того,не надав доказів і тих обставин,що особа,яка поставила підписи у вказаному графіку про отримання коштів не мала повноважень на їх отримання.

Враховуючи викладене,суд стягує із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за попереднім договором купівлі-продажу квартири №Л-2Н-61 від 21.12.2013р в суммі 179 196гр 97 коп.

Враховуючи що позовні вимоги позивача судом задоволені частково,відповідно до задоволених позовних вимог суд стягує із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 1151гр.98 коп.

На підставі ст..ст.215,216,220,635,657 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 60,61, 213-218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за попереднім договором купівлі-продажу квартири №Л-2Н-61 від 21.12.2013р в суммі 179 196гр 97 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 1151гр.98 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст даного рішення суду буде складений не пізніше 5-ти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: С. І. Оладько