Справа № 438/462/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1595/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного підприємства «Галич-Авто», треті особи: фізична особа-приватний підприємець ОСОБА_5, приватне підприємство «Автовир», регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та про поділ спільного майна колишнього подружжя та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

встановила:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 09.12.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано автобус марки «БАЗ», модель А079.14, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_5, об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Визнано недійсним договір купівлі-продажу згідно довідки-рахунку серії ВІА №980317 від 22.04.2015 року, виданої ПП «АВТОВИР», про відчуження 1/20 ідеальної частки автобуса марки «БАЗ», модель А079.14, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_5, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Галич-Авто».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу згідно довідки-рахунку серії ААЕ №315836 від 13.10.2015 року, виданої фізичною особою-приватним підприємцем ОСОБА_5, про відчуження 19/20 ідеальних часток автобуса марки «БАЗ», модель А079.14, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_5, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Галич-Авто», після державної реєстрації якого даному транспортному засобу присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скасовано державну реєстрацію транспортного засобу - автобуса марки «БАЗ», модель А079.14, д.р.н. ВС1934СВ, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_5, здійснену на підставі договору купівлі-продажу згідно довідки - рахунку серії ВІА №980317 від 22.04.2015 року, виданої ПП «АВТОВИР», та договору купівлі-продажу згідно довідки - рахунку серії ААЕ №315836 від 13.10.2015 року, виданої фізичною особою - приватним підприємцем ОСОБА_5, за ПП «Галич-Авто».

Поділено майно, набуте ОСОБА_3 за час шлюбу з ОСОБА_2, наступним чином:

припинено за ОСОБА_2 право власності на автобус марки «БАЗ», модель А079.14, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку та право власності за ОСОБА_2 на 1/2 ідеальну частку в цьому автобусі без його реального поділу і залишено зазначений транспортний засіб у їхній спільній частковій власності;

припинено за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «MERCEDEC-BENZ VITO 110 CDI», фургон малотоннажний-В, номер шасі НОМЕР_6, 2002 року випуску, д.р.н. НОМЕР_4 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку та право власності за ОСОБА_2 на 1/2 ідеальну частку в цьому автомобілі без його реального поділу і залишено зазначений транспортний засіб у їхній спільній частковій власності.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ПП «Галич-Авто» в користь ОСОБА_3 по 1480 грн. 11 коп. з кожного сплаченого судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про розподіл коштів у сумі 36310 грн. 87 коп. (15361,12 грн. + 20949,75 грн.), які знаходились на рахунку НОМЕР_7 в період з 12.09.2005 року по 04.12.2006 року та 20949 грн. 75 коп., з 13.09.2006 року по 14.07.2007 року, що було відкрито на ОСОБА_3 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», як спільного майна подружжя, та про визнання за ним права власності на 1/2 частину цих коштів - 18155 грн. 43 коп., та про стягнення цієї суми коштів з ОСОБА_3 на його користь, - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, просить його скасувати в частині визнання автобусу марки «БАЗ» об'єктом права спільної сумісної власності, його поділу та визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу цього транспортного засобу, а також в частині відмови у задоволенні його позовних вимог з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом не надано належної правової оцінки доказам, які досліджувались в судовому засіданні. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги письмових доказів та показань його батьків, допитаних як свідків, на підтвердження тієї обставини, що спірний автобус марки «БАЗ» було придбано за його особисті кошти, отримані від продажу у 1998 році належної йому, його братові та батькам на праві власності квартири, а також за позичені у батьків кошти. Крім того, вважає, що не було правових підстав для визнання недійсними оспорюваних ОСОБА_3 договорів. Щодо спірних коштів, які знаходились на рахунку в банку, вважає безпідставним твердження позивача про те, що кошти були витрачені на ремонт квартири, будівництво гаража та утримання сім'ї, оскільки позивач не підтвердила цих обставин належними доказами. Вважає, що ОСОБА_3 спільні грошові кошти використала у своїх власних інтересах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1994 року (а.с. 9 т. 1).

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 10.01.2014 року шлюб між ними розірвано.

Під час шлюбу в них народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10 т.1).

За час шлюбу було придбано наступні транспортні засоби: спочатку мікроавтобус «MERCEDEC» (1/2 частину транспортного засобу у 2002 році, а іншу 1/2 частину - у 2004 році), а після його продажу, - придбано транспортний засіб марки А, модель 091 БОГДАН, тип Автобус-D, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.10.2007 року було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (а.с.40 т.1), після продажу якого було придбано спірний транспортний засіб марки «БАЗ», модель А079.14, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.12.2010 року було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.39 т.1), а також спірний транспортний засіб марки «MERCEDEC-BENZ VITO 110 CDI», 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, який у 2013 році було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.35-37 т.1).

Транспортний засіб марки А, модель 091 БОГДАН, здавався ОСОБА_2 в оренду ТзОВ «Борислававтотранс» на підставі договору оренди від 06.11.2007 року (а.с.40 т.1).

Транспортний засіб марки «БАЗ», модель А079.14, здавався ОСОБА_2 в оренду ПП «Дрогобич-Автотранс» на підставі договору оренди від 27.12.2010 року (а.с.39 т.1).

На підставі оспорюваного договору купівлі-продажу, оформленого довідкою-рахунком серії ВІА №980317 від 22.04.2015 року, виданою ПП «АВТОВИР», 1/20 частку спірного транспортного засобу марки «БАЗ», модель А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року випуску, ОСОБА_2 було продано ПП «Галич-Авто» (а.с.207, 224 т.1, 45 т.2).

На підставі оспорюваного договору купівлі-продажу, оформленого довідкою-рахунком серії ААЕ №315836 від 13.10.2015 року, виданою фізичною особою-приватним підприємцем ОСОБА_5, 19/20 ідеальних часток спірного транспортного засобу марки «БАЗ» ОСОБА_2 було продано ПП «Галич-Авто», після державної реєстрації якого даному транспортному засобу присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.237 т.1, 44 т.2).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року у справі №6-399цс17, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (ч.2 ст.65 СК).

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Враховуючи те, що спірний транспортний засіб марки «БАЗ» було придбано під час шлюбу в 2010 році, а ОСОБА_2 не доведено, що цей автобус було придбано за його особисті кошти, то в силу наведених вище норм закону вважається, що він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому для укладення відповідачем ОСОБА_2 оспорюваних договорів купівлі-продажу цього транспортного засобу необхідна була письмова згода його дружини ОСОБА_3, якої вона відповідачеві не давала, а тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про наявність правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Доводи апелянта про те, що ним було доведено в судовому засіданні факт придбання спірного автобуса марки «БАЗ» за його особисті кошти, отримані від продажу належної йому 1/4 частки в квартирі та за позичені у батьків кошти, які він вклав у придбання в 2002 році найпершого транспортного засобу -мікроавтобуса марки «MERCEDEC», є безпідставними, оскільки з самого лише договору купівлі-продажу від 29.05.1998 року належної на праві власності йому, його братові та батькам квартири (а.с.173-175 т.2) цей факт безспірно встановити не можна, а інших письмових доказів надано не було.

Безпідставними є також доводи апелянта про добросовісність дій при укладенні оспорюваних правочинів, оскільки ці договори купівлі-продажу транспортного засобу марки «БАЗ» (по частинах) були укладені ним після того, як позивач звернулась до суду з позовом про поділ спірного транспортного засобу.

Отже, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що обидва спірних транспортних засобів, один з яких був зареєстрований за ОСОБА_2, а інший - за ОСОБА_3, є об'єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя і підлягають поділу між ними в рівних ідеальних частках (без реального поділу), залишаючись у їхній спільній частковій власності, оскільки позивач ОСОБА_3 не бажала виплачувати та отримувати грошову компенсацію за належну їй та, відповідно, ОСОБА_2 частки в спірних транспортних засобах, і таких вимог жоден з них не заявляв, що відповідає роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.25).

Правильним є й висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про поділ грошових коштів, оскільки кошти на загальну суму 36310 грн. 87 коп. були зняті з рахунку в повному обсязі у 2007 році і використані під час шлюбу в інтересах сім'ї. Протилежного ОСОБА_2 доведено не було.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення суду в оскаржуваній апелянтом частині, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Копняк С.М.