Справа № 201/3788/17
Провадження № 2/201/1435/2017
УХВАЛА

24 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши у відповідності до ст. ст. 119-120 ЦПК України матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 березня 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано заявнику дводенний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

10 квітня 2017 року позивач отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Ураховуючи те, що станом на 24 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 недоліки указані в ухвалі суду не усунув, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу його позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 2, 4 ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя М.П. Ходаківський