АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/891/17 Доповідач - Костів О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Шевчук Г. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю апелянта ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області про скасування рішень Буцнівської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що згідно договору дарування від 08 лютого 2015 року він є власником житлового будинку по вул.Серединецькій, 71 в с.Серединки Тернопільського району. Рішенням Буцнівської сільської ради від 19 червня 2015 року йому відмовлено в задоволенні заяви про приватизацію земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, оскільки спірна земельні ділянка належить на праві власності ОСОБА_2 Вважає, що до нього, як набувача житлового будинку, перейшло право користування земельною ділянкою площею 0.2049 га кадастровий номер :02:001:1520, на якій розміщений житловий будинок.

Посилаючись на наведене, просив визнати недійсними рішення Буцнівської сільської ради за №327 від 18 жовтня 2013 року в частині падання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2049 га кадастровий номер :02:001:1520, та №520 від 15 грудня 2014 року в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність вказаної земельної ділянки, визнати недійсним свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку, видане 05 травня 2015 року на ім'я ОСОБА_2, та скасувати держану реєстрацію права власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано частково недійсним рішення Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №327 від 18 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.0992 га , згідно варіанту №1 (додаток №3) висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за №422/423/16-22 від 16 грудня 2016 року.

Визнано частково недійсним рішення Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №520 від 15 грудня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу даної земельної ділянки у власність» в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с.Серединки по вул.Серединецькій, 71 площею 0.0992 га згідно варіанту №1 (додаток №3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за №422/423/16-22 від 16 грудня 2016 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер - 37114521 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2049 га по вул.Серединецькій, 71 в с.Серединки Тернопільського району, кадастровий номер :02:001:1520, видане 05 травня 2015 року на ім'я ОСОБА_2 реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102.40 грн.

У червні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на вказане рішення в частині відмови в задоволенні позову подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що ОСОБА_2 з 20 квітня 2012 року не є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами №71 в с.Серединки, вул.Серединецька, відтак, з даного часу не була і користувачем земельної ділянки площею 0.2049 га, в звязку із чим Буцнівська сільська рада неправомірна надала їй вказану ділянку власність. Разом із тим, набувши право власності на будинковолодіння, ОСОБА_1 набув і право користування на всю присадибну земельну ділянку, а не лише на її частину, яка необхідна для обслуговування будинковолодіння. Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволені позовних вимог щодо скасування державної реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, оскільки саме за рішенням суду державний реєстратор скасовує запис про державну реєстрацію.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 при набутті права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудам по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району, на підставі договору дарування від 08 лютого 2015 року набув право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

28 вересня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2099, згідно умов якого ОСОБА_5 зобов'язалась передати, а ОСОБА_2 прийняти у дар належний дарувальнику на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району. При цьому у п.12 договору дарування роз"яснено про необхідність приватизувати земельну ділянку, на якій розташований даний житловий будинок.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1030, ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, продав даний житловий будинок ОСОБА_8, що встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року, яке набрало законної сили.

Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку оскаржувався ОСОБА_2 в судовому порядку та рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

08 лютого 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, за реєстровим номером №181, згідно умов якого ОСОБА_9 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 08 лютого 2015 року.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 лютого 2015 року за №33308752, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району, на підставі договору дарування від 08 лютого 2015 року, є ОСОБА_1

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 з 20 квітня 2012 року не є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами №71 по вул.Серединецькій в с.Серединки, Тернопільського району.

У відповідності до п.е ст.141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Однак, не зважаючи на це, рішенням Буцнівської сільської ради за №317 від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.2049 га в с.Серединки по вул.Серединецькій, 71, за рахунок земель житлової забудови, раніше наданих у користування, та для ведення особистого селянського господарства площею 0.1010 га.

В подальшому, рішенням Буцнівської сільської ради за №520 від 15 грудня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельні ділянки площею 0.2049 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0.1010 га для ведення особистого селянського господарства по вул.Серединецькій,71 в с.Серединки.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №37114971 від 05 травня 2015 року, виданого реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції в Тернопільській області, 05 травня 2015 року здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку площею 0.2049 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Серединки по вул.Серединецькій,71 за ОСОБА_2 та видано свідоцтво про право власності серії та номер: 37114521 від 05 травня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого / самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із вимогами ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення етапу земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, свідоцтва про право власності, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Крім того, ч.1 ст.118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відтак, законодавець визначив конкретну особу, яка має право звертатися із заявою до відповідного органу про виділення їй земельної ділянки у власність.

Даною особою, як це визначено ч.1 ст.118 ЗК України, є громадянин, у користуванні якого є конкретна земельна ділянка.

Оскільки ОСОБА_2 з 20 квітня 2012 року не є власником житлового

будинку з надвірними будівлями і спорудами №71 за адресою: с.Серединки, вул.Серединецька, Тернопільського району, Тернопільської області, відтак з даного часу не була і користувачем земельної ділянки площею 0.2049 га, кадастровий номер :02:001:1520.

За таких обставин, та у відповідності до ч.1 ст.118 ЗК України, Буцнівська сільська рада Тернопільського району неправомірно виділила відповідачці у власність земельну ділянки площею 0.2049 га.

Згідно правової позиції постанови Верховного Суду України в справі № 6-152цс14 від 29 жовтня 2014 року, у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї.

Рішенням Буцнівської сільської ради Тернопільського району за №578 від 19 червня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по вул.Серединецькій, 71, в с.Серединки, відмовлено, оскільки дана земельна ділянка належить ОСОБА_2 згідно рішення за №520 від 15 грудня 2014 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудам по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району, на підставі договору дарування від 08 лютого 2015 року та на час набуття останнім права власності на вказаний житловий будинок земельна ділянка за вказаною адресою не була приватизована.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов даного договору дарування сторонами не погоджено умов набуття права користування чи права власності земельною ділянкою на якій розташований об'єкт нерухомості.

З договору купівлі-продажу від 08 лютого 2015 року вбачається, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудам по вул.Серединецькій, №71 в с.Серединки Тернопільського району, який є предметом договору, складається із цегляного житлового будинку , загальною площею 58.5 кв.м., жилою 35.9 кв.м., зазначеного в плані під літ.А, цегляної літньої кухні під літ.Б, цегляного хліва під літ.В, цегляної вбиральні під літ.Г, цегляної господарської будівлі під літ.Д. камяного погребу під літерою Пг, мет. сіткової огорожі під №2-5 і бетонними кільцями криниці під літ. К, що розташований на земельній ділянці площею 0.2049 га, кадастровий номер :02:001:1520.

У відповідності до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна норма передбачена і в ст.120 ЗК України, згідно якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна редакція ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України діяла і на момент набуття права власності на будинковолодіння ОСОБА_8 (20 квітня 2012 року).

Враховуючи, що цільове призначення спірної земельної ділянка площею 0.2049 га, кадастровий номер :02:001:1520 якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вказана ділянка є присадибною ділянкою. В силу статті 381 ЦК України земельна ділянка, яка розташована під житловим будинком та іншими спорудами, є садибою і вважається відчуженою разом з будівлею, у разі відчуження самої будівлі.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового врегулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Така ж правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України в справах № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року та №2-12225цс16 від 12 жовтня 2016 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що до позивача ОСОБА_1, який 08 лютого 2015 року набув у власність житловий будинок №71 на вулиці Серединецькій, що знаходиться в селі Серединки, Тернопільського району та розміщений на земельній ділянці площею 0.2049 га, кадастровий номер :02:001:1520 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в силу ст.120 ЗК України, ст.ст.377, 381 ЦК України перейшло право користування вказаною земельною ділянкою одночасно із укладенням Договору дарування від 08 лютого 2015 року.

Однак, при визначенні умов та обсягу права користування земельною ділянкою, яке перейшло до ОСОБА_1 одночасно із набуттям права власності на будинковолодіння, судом першої інстанції помилково застосовано редакцію ст.377 ЦК України, яка діяла до 05 листопада 2009 року, згідно якої до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені па земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідачки про те, що при набутті ОСОБА_2 права власності на будинковолодіння в с.Серединки по вул.Серединецька, 71 згідно договору дарування від 28 вересня 2005 року вона набула право користування земельною ділянкою площею лише 0.0992 га (на якій розташоване будинковолодіння та яка необхідна для його обслуговування), в звязку із чим в подальшому право користування до наступних власників будинковолодіння (ОСОБА_8 та ОСОБА_1П.) переходило саме у вказаному розмірі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент набуття позивачем права власності на дане будинковолодіння воно розташовувалося на земельній ділянці площею 0.2049 га, кадастровий номер :02:001:1520, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Враховуючи викладене, судом першої інстанції невірно лише частково визнано недійсними рішення Буцнівської сільської ради №327 від 18 жовтня 2013 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.0992 га , згідно варіанту №1 (додаток №3) висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за №422/423/16-22 від 16 грудня 2016 року, а також №520 від 15 грудня 2014 року в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с.Серединки по вул.Серединецька, 71 площею 0.0992 га, згідно варіанту №1 (додаток №3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за №422/423/16-22 від 16 грудня 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування державної реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0.2049, кадастровий номер - :02:001:1520 на підставі Свідоцтва про право власності від 05 травня 2015 року серії 37114521, виданого реєстраційною

службою Тернопільського районного управління юстиції, суд першої інстанції

посилався на те, що дана вимога є передчасною, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до реєстраційною служби із заявою про скасування державної реєстрації та отримав відмову.

Однак, із вказаним висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 даного Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Однак, згідно абзацу 1 п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року визначено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволені позовних вимог щодо скасування державної реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0.2049, кадастровий номер :02:001:1520 на підставі Свідоцтва про право власності від 05 травня 2015 року серії 37114521, виданого реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції, оскільки саме за рішенням суду державний реєстратор скасовує запис про державну реєстрацію.

Разом з тим колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 не мав належних повноважень на здійснення в суді першої інстанції представництва інтересів відповідачки виходячи із наступного.

Згідно ч.4 статті 42 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

В судовому засіданні встановлено, що представник відповідачки адвокат ОСОБА_11 здійснює представництво на підставі ордеру серії АА №140765 від 12 березня 2016 року та договору про надання правової допомоги від 11 березня 2016 року.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовільнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року змінити. В частині відмови в задоволенні позову рішення суду слід скасувати та ухвалити в даній частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовільнити. Визнати недійсними та скасувати рішення Буцнівської сільської ради Тернопільського району №327 від 18 жовтня 2013 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.2049 га в с.Серединки, вул.Серединецька, 71, Тернопільського району Тернопільської області, за рахуок земель житлової та громадської забудови, раніше наданих в користування, а також №520 від 15 грудня 2014 року в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0.2049 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с.Серединки по вул.Серединецька, 71, а також скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0.2049, кадастровий номер :02:001:1520 на підставі Свідоцтва про право власності від 05 травня 2015 року серія 37114521, виданого реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року змінити.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду скасувати.

Ухвалити в даній частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області про скасування рішень Буцнівської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку задовільнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №327 від 18 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.2049 га в с.Серединки, вул.Серединецька, 71, Тернопільського району Тернопільської області, за рахуок земель житлової та громадської забудови, раніше наданих в користування.

Визнати недійсним та скасувати рішення Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №520 від 15 грудня 2014 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу даної земельної ділянки у власність в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0.2049 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с.Серединки по вул.Серединецька, 71.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0.2049, кадастровий номер :02:001:1520 на підставі Свідоцтва про право власності від 05 травня 2015 року серія 37114521, виданого реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_12