Справа № 569/646/17
У Х В А Л А

25 квітня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна набутим без належних на те правових підстав, скасування державної реєстрації права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі відповідач), в якому з урахуванням остаточних позовних вимог, просить витребувати із незаконного володіння відповідача належне йому майно, а саме розташовану по вул. Павлюченка, 33, м. Рівне нежилу будівлю виробничо-складської бази у складі адміністративно-виробничого приміщення загальною площею 691,9 кв.м., операторської з маслоскладом та паливно-роздавальними колонками, загальною площею 32,7 кв.м., сторожового павільйону з відкритою площадкою для стоянки автомобілів, загальною площею 28,7 кв.м. та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на нежилу будівлю виробничо-складської бази по вул. Павлюченка, 33, у м. Рівне у складі адміністративно-виробничого приміщення загальною площею 691,9 кв.м., операторську з масло складом та паливно-роздавальними колонками, загальною площею 32,7 кв.м., сторожового павільйону з відкритою площадкою для стоянки автомобілів, загальною площею 28,7 кв.м., зареєстровану в ЄДР речових прав на нерухоме майно 13 грудня 2011 року під реєстраційним номером 34811123.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на майно, оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, а вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Приписами ст. 15 ЦПК України чітко визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав.

Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість.

Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно у порядку цивільного судочинства.

Тому вказані позовні вимоги, якщо вони заявлені у позові щодо нерухомого майна і не стосуються дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.

Крім того, предметом спору є не перевірка адміністративно-розпорядчих дій державного реєстратора, а зобов'язання вчинити дії, безпосередньо пов'язані зі спором про захист права власності і не стосуються захисту прав у контексті публічно-правових відносин. Заявлена вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності відповідача на нерухоме майно є похідною від витребування майна із чужого незаконного володіння, а тому розглядатися окремо не може.

Таким чином, посилання представника відповідача про те, що провадження у справі в частині вимог про скасування державної реєстрації права власності відповідача на нерухоме майно слід закрити, оскільки даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, до уваги не приймаються і підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 15 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна набутим без належних на те правових підстав, скасування державної реєстрації права власності на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Першко