АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/911/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність.

в с т а н о в и л а :

02 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 2301/0808/76-1083, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 33 000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 26 серпня 2038 року.

В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

3 метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки №2301/0808/76-1083-Z-l від 27 серпня 2008 року передав у іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 37,6 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаським MHO ОСОБА_7 27.08.2008 року за реєстраційним номером 4535, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 27.06. 2008 року за реєстраційним № 3101068.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Оскільки зобов'язання ОСОБА_6 не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 413 640,58 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 380 289,25 грн.; сума заборгованості за відсотками 33 351,33 грн. Тому ПАТ «Дельта Банк» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь банку заборгованість в сумі 413 640,58 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 37,6 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору-купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаським МНО ОСОБА_7 27 серпня 2008 року за реєстраційним номером 4535, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 27 червня 2008 року за реєстраційним № 3101068 та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та всі судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року позов ПАТ «Дельта банк» задоволено повністю.

В рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 2301/0808/76-1083 від 27.08. 2008 року в сумі 508 466 грн. 64 коп. з яких: сума заборгованості за кредитом 467 469 грн. 61 коп., сума заборгованості за відсотками 40 997 грн. 03 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27 серпня 2008 року за реєстраційним номером 4535, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 27 червня 2008 року за реєстраційним номером 3101068 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на 1-кімнатну квартиру, загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , заставною вартістю 236 500 грн., згідно п. 5 договору іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 6 204 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд, приймаючи рішення неповно з`ясував та дослідив обставини, що мають значення для справи, не встановив правовідносини, які виникли між сторонами. Також, апелянт вказує на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта банк» - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає в частині вирішення питання про стягнення судових витрат .

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, посилаючись ,що боржник належним чином не виконав умов кредитного договору, має місце заборгованість перед позивачем, тому є підстави для задоволення вимог та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 2301/0808/76-1083, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 33 000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 26 серпня 2038 року.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кошти в розміри та строки, передбачені договором.

Також, встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку та обсязі та на умовах, визначеним даним договором, АТ «Сведбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив АТ «Сведбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до АТ «Дельта Банк» перейшло (відступилося) право вимоги (замість АТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції було правильно встановлено обставини набуття права вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6 по вищезазначеному кредитному договорі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки № 2301/0808/76-1083-Z-1 від 27 серпня 2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаським МНО ОСОБА_7 27 серпня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержатель звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Як вже зазначено вище, судом встановлено, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, про що був повідомлений листом № 31.4-08/9965/15 від 27 серпня 2015 року. В даному листі йому розяснено, що у випадку невиконання умов буде звернено стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.ст. 572, 589, 590 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна та набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони не заперечили та не спростували тієї обставини, що ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, та порушив умови договору та вимоги ст.ст. 526, 629 ЦК України в зв'язку, з чим позивач і звернувся до суду за захистом порушеного права.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Наданий суду розрахунок заборгованості був предметом розгляду судової колегії, визнаний правильним і підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотечним майном за позивачем є правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегією суддів встановлено, що позивач повністю довів обґрунтованість своїх позовних вимог, відповідачем не спростовано встановлені обставини справи, а тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Однак, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача судового збору, суд першої інстанції допустився помилки, не звернув уваги на те, що в ОСОБА_6 встановлена перша група інвалідності безтерміново, тому неправильно застосував в цій частині вимоги статті 88 ЦПК України, оскільки відповідач згідно закону звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини по справі, судове рішення в частині стягнення судових витрат підлягає зміні з скасуванням рішення в цій частині та відмовою у стягненні судових витрат за сплату судового збору з відповідача, компенсувавши судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316, 319, 88 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність в частині стягнення судових витрат змінити, скасувавши рішення в частині стягнення судових витрат, компенсувавши такі витрати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :