У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 квітня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У липні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що вироком Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 1997 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України та стягнуто на її користь 4 000 моральної шкоди. За період з березня по вересень 1998 року відповідачем на виконання вироку суду сплачено 37 гривень 89 копійок, у зв'язку з чим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 квітня 2002 року стягнуто з відповідача на її користь 3 502 гривні 57 копійок заподіяної шкоди у зв'язку з індексом інфляції. Посилаючись на те, що до теперішнього часу боржником не сплачено кошти у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь розмір моральної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з травня 2002 року до дня ухвалення рішення у розмірі 36 469 гривень 14 копійок. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 36 469 гривень 14 копійок моральної шкоди. Вирішено питання про стягнення судового збору. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 1997 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України та стягнуто на її користь 4 000 моральної шкоди. За період з березня по вересень 1998 року відповідачем на виконання вироку суду сплачено 37 гривень 89 копійок, у зв'язку з чим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 квітня 2002 року стягнуто з відповідача на користь позивача стягнуто 3 502 гривні 57 копійок заподіяної шкоди у зв'язку з індексом інфляції. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-113цс14). Встановлено, що за повідомленням відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції від 30 травня 2008 року, до відділу 24 листопада 2004 року надійшов виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 3 502 гривні 57 копійок. За інформаціями відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції від 29 вересня 2015 року, 21 жовтня 2015 року та 06 листопада 2015 року виконавче провадження відносно ОСОБА_7 про стягнення на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 3 502 гривні 57 копійок на виконанні у відділі не перебуває. Виконавчі провадження знищені по 2010 рік включно через закінчення строків їх зберігання. Відповідно до довідки ВДВС Сумського РУЮ від 26 жовтня 2015 року № 12 згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 26 жовтня 2015 року боргових зобов'язань за ОСОБА_7 не зареєстровано. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у зв'язку з інфляцією станом на травень 2002 року складала 7 464 гривні 79 копійок (3962,11+3502,57) - сума боргу, визначена на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 квітня 2002 року), яка підлягає індексації за період з травня 2002 року по серпень 2015 року. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що стягнуті за вироком суду кошти у розмірі 3 962 гривні 11 копійок та на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 квітня 2002 року - борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3 502 гривні 57 копійок повторному стягненню не підлягають, оскільки вказані судові рішення підлягають примусовому виконанню та врахувавши, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо розміру боргу відповідача за цивільним позовом у кримінальній справі, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судомдопущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилити. Рішення апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович В.І. Мартинюк