АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/765/15-ц Головуючий в І інстанції Ширінська О.Х.
Провадження №22-ц/791/860/2017 Доповідач: Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватні нотаріуси ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на частку спадкового майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 13 лютого 2009 року ОСОБА_6 був складений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким він заповів ОСОБА_2 20,0 га землі із належної йому на праві власності земельної ділянки за державним актом у розмірі 41,17 га, що розташована на території Новозбурївської сільської ради Херсонської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21.04.2012 року ОСОБА_6 помер.08.10.2012 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Голопристанського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, з тих підстав, що 30 жовтня 2013 року свідоцтво про право власності на спадкове майно, земельну ділянку розміром 41,17 га видане іншому спадкоємцю за заповітом.Посилаючись на порушення його права власності та унеможливлення виконання покладеного на нього обов'язку зареєструвати право на спадщину, просив визнати за ним право власності на 20,0 га земельної ділянки розташованої на території Новозбурївської сільської ради, Херсонської області та визнати свідоцтво про право на спадщину видане за заповітом на 41,17 га земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0074, що розташована на території Новозбурївської сільської ради Херсонської області 30 жовтня 2013 року іншому спадкоємцю частково недійсним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду приватний нотаріус ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу, відхилити як необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вказані у заповіті на ім'я ОСОБА_2 20,0 га земельної ділянки, розташовані на території Новозбур'ївської сільської ради Херсонської області із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не можуть бути розцінені як реально існуюче майно заповідача, оскільки 20,0 га земельної ділянки не визначено установленими межами, певним місцем розташування, відсутні кадастровий номер та визначені щодо неї права. Крім того, суд визнав безпідставними та необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи та не відповідають вимогам закону, доводи позивача про те, що ОСОБА_6 заповідав йому частину земельної ділянки площею 20,0 га із земельної ділянки площею 41,17 га.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2012 року помер ОСОБА_6, який за життя склад два заповіти. За заповітом складеним ОСОБА_6 02.11.2006 року та посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 він все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, майнові права та обовязки і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті на що за законом він буде мати право заповів ОСОБА_3 (а.с.43). За заповітом складеним ОСОБА_6 13.02.2009 року і посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 він 20,0 га земельної ділянки, яка розташована на території Новозбурївської сільської ради Херсонської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів ОСОБА_2С.(а.с.4).

08 жовтня 2012 року ОСОБА_2С звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 (а. с. 44).

30 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 видано на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 41,17 га, кадастровий номер :02:001:0074, що розташована на території Новозбур'ївської сільської ради Херсонської області (а.с.48).

10 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом або постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.46). Згідно відповіді приватного нотаріуса Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 від 22 серпня 2014 року ОСОБА_2 роз'яснено, що для вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом або відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії, йому або уповноваженій ним особі необхідно особисто з'явитись до нотаріуса та надати оригінали документів, які є підставою для вчинення нотаріальної дії (а.с.47).

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка площею 41,17 га передана йому у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новозбурївської сільської ради Херсонської області (а.с.5).

Заповітом складеним 13.02.2009 року ОСОБА_6 змінив частково розпорядження попереднього заповіту, а саме 20,0 га із належної йому земельної ділянки загальною площею 41,17 га заповів ОСОБА_2

Висновок суду про те, що заповіт складений на користь ОСОБА_2С, не можна приймати до уваги, оскільки за спадкодавцем не рахується земельної ділянки розміром 20,0 га не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

Так, ОСОБА_6 заповів ОСОБА_2 земельну ділянку площею 20,0 га, що розташована на території Новозбурївської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що відповідає характеристиці земельної ділянки належної спадкодавцю ОСОБА_6, що розташована на території Новозбурївської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розмір якої 41,17 га дозволяв спадкодавцю розпорядитися нею в частині, а саме 20,0 га.

Необгрунтовим є висновок суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_6 не міг заповісти ОСОБА_2 земельну ділянку право власності на яку могло виникнути у нього в майбутньому, оскільки заповідач може скласти заповіт як на існуюче у нього майно на момент складання заповіту, так і на майно, яке може у подальшому в нього зявитися, однак чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

На момент відкриття спадщини, до її складу входила земельна ділянка площею 41,17 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новозбурївської сільської ради, межі якої винесені в натурі на місцевості.

Позивач ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину, оскільки в межах шестимісячного строку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і відповідно до ст.. 1273 ЦК України заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавав.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що видачею ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 41,17 га порушено право спадкоємця ОСОБА_2, якому ОСОБА_6 заповів частину земельної ділянки в розмірі 20,0 га, а тому позовні вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 30.10.2013 року приватним нотаріусом Голопристанського нотаріального округу ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 41,17 га та визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки відповідно до заповіту ОСОБА_6 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 20,0 (двадцять) га, кадастровий номер :02:001:0074, яка розташована на території Новозбурївської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 30 жовтня 2013 року видане приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 41,17 га, кадастровий номер :02:001:0074 розташовану на території Новозбурївської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області, в частині земельної ділянки розміром 20,0 га, право власності на яку визнано в порядку спадкування за ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_1