Справа № 466/8962/16 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/1756/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у сумі 3 500 доларів США, що еквівалентно 90 895 гривень та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 - 90 895 гривень заборгованості за договором позики б/н та дати, що еквівалентно 3500 доларів США, а також 908,95 грн. судового збору, а всього 91 803 гривні 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 309,05 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх стягнення та дати отримання коштів. Зазначає, що розписка не містить основного атрибуту, а саме в ньому не вказано дати отримання коштів. Крім того, вона була обмежена в можливості надати пояснення про те, за яких обставин була написана дана розписка і про те, що її жодним чином не можна вважати договором позики і жодних коштів ОСОБА_5 від позивача не отримувала.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, позивача ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно розписки б/н та дати ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3500 доларів США та зобов`язувалася повернути вказані кошти до 01 червня 2014 року, про що свідчить оригінал розписки, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.22).

Згідно ст.3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а відповідно до ст.11 цього Кодексу - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається зі змісту ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи убачається, що договір позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений у письмовій формі та в підтвердження такого, остання написала власноручно розписку про отримання нею вказаних у договорі коштів із зобов'язанням повернути їх до 01 червня 2014 року (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_6 своїх зобов'язань по договору позики не виконала і борг у визначений договором строк не повернула.

Відтак, задовольняючи позов, суд обґрунтовано стягнув із відповідача заборгованість за договором позики.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.