Справа № 428/1320/17
Провадження №2/428/1134/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Сєвєродонецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Сєвєродонецький міський центр зайнятості звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.12.2014 року до Сєвєродонецького міського центру зайнятості у пошуку роботи звернулася ОСОБА_1, їй надано статус безробітного та з 10.12.2014 року призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років у розмірі 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття. З 07.09.2014 року припинено реєстрацію відповідача та виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Спеціалістами Сєвєродонецького міського центру зайнятості проведено розслідування страхового випадку у зв'язку з отриманням інформації з бази обміну даними з Державною податковою службою України та Пенсійним фондом України про те, що відповідач у період перебування на обліку виконувала оплачувану роботу за цивільно-правовим договором, про яку не повідомила позивача. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 516 від 07.09.2015 року встановлено, що згідно копій цивільно-правового договору № 37 від 15.04.2015 року та № 15 від 01.05.2015 року, копій актів прийому надання послуг від 15.04.2015 року та від 01.05.2015 року позивач виконувала роботи у Луганській обласній філармонії з 15.04.2015 року по 30.04.2015 року та з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року у період перебування її перебування на обліку як безробітна особа у Сєвєродонецькому МЦЗ. 07.09.2015 року виконуючим обов'язки директора Сєвєродонецького МЦЗ видано наказ № 116 про утримання зайво отриманого безробітним матеріального забезпечення за період перебування на обліку з 15.04.2015 року по 28.08.2015 року в сумі 4747,66 грн., цим самим завдав шкоду Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Сєвєродонецького міського центру зайнятості. Неодноразові листи-повідомлення про наявність заборгованості перед Сєвєродонецьким МЦЗ у розмірі 4747,66 грн. надсилалися відповідачу, але поверталися з відміткою «повернення за закінченням терміну зберігання». З огляду на викладене позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь суму зайво отриманого безробітним матеріального забезпечення у розмірі 4747,66 грн.

У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач також надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги вона визнає.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського центру зайнятості, отримала статус безробітного та з 10.12.2014 року їй було призначено відповідну допомогу.

В копії акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» №516 від 07.09.2015 року вбачається, що було проведено розслідування, за яким встановлено, що згідно копій цивільно-правового договору № 37 від 15.04.2015 року та копії цивільно-правового договору № 15 від 01.05.2015 року, ОСОБА_1 працювала у Луганській обласної філармонії з 15.04.2015 року по 30.04.2015 року та з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року у період перебування її перебування на обліку безробітної з 03.04.2014 року по теперішній час. В результаті проведення розслідування було зроблено висновок, що ОСОБА_1 працювала у Луганській обласної філармонії в період перебування на обліку як безробітна особа. Період виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 підлягає перегляду.

Вказане підтверджується також копіями цивільно-правових договорів від 15.04.2015 року та від 01.05.2015 року, актами прийняття робіт від 30.04.2015 року та 31.05.2015 року, наявними в матеріалах справи.

Відповідно копії наказу Сєвєродонецького міського центру зайнятості №116 від 07.09.2015 року начальнику відділу бухгалтерського обліку головному бухгалтеру наказано на підставі здійсненого перерахунку допомоги по безробіттю в сумі 4747,66 грн., нарахованої гр. ОСОБА_1 за період з 15.04.2015 року по 28.08.2015 року у період її працевлаштування з 15.04.2015 року по 30.04.2015 року та з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, взяти на облік для здійснення контролю за відшкодуванням дебіторської заборгованості виплачену допомогу по безробіттю.

08.09.2015 року, 04.01.2016 року, 10.05.2016 року та 23.06.2016 року на адресу ОСОБА_1 надсилалися повідомлення про повернення надмірно сплаченої суми допомоги по безробіттю в розмірі 4747,66 грн. Повідомлення від 08.09.2015 року надсилалося рекомендованим листом та повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною 1 ст. 4 вищевказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

Пунктом 2 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 1 розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 року, передбачено, що розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу).

Відповідно п. 4. ч. 1 розділу ІІІ Порядку надання допомоги по безробіттю страховий стаж обчислюється центрами зайнятості за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2011 року, з урахуванням у тому числі трудового стажу, що обчислюється в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, і за який до 01 січня 2011 року нараховано та/або сплачено страхові внески до Фонду періоди виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, що підтверджуються копіями договору та актів виконаних робіт (наданих послуг) за умови сплати страхових внесків.

Згідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку.

Відповідно п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Так, в матеріалах справи наявний наказ Сєвєродонецького міського центру зайнятості №116 від 07.09.2015 року про повернення зайво отриманого матеріального забезпечення у розмірі 4747 грн. 66 коп.

У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

Докази оскарження відповідачем рішень центру зайнятості в матеріалах справи відсутні.

Також з матеріалів справи суд вбачає, що позивачем на адресу відповідача було направлено листи про повернення коштів в сумі 4747,66 грн., проте відповідач в добровільному порядку кошти не повернула.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналізуючи викладене, судом вбачається приховування відповідачем відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй матеріального забезпечення, у звязку з чим відбулося надмірне нарахування та виплата суми допомоги по безробіттю в розмірі 4747,66 грн., що підлягає поверненню позивачу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Сєвєродонецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Сєвєродонецького міського центру зайнятості суму зайво отриманого матеріального забезпечення у розмірі 4747 грн. 66 коп. (чотири тисячі сімсот сорок сім гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. С. Журавель