Справа№340/621/16-ц
Провадження № 2/340/40/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

25 квітня 2017 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що одружилася із відповідачем 29.09.2012. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні непорозуміння та сварки, вони вже понад рік проживають окремо. На даний час відповідач не цікавиться ні нею, ні їхньою спільною дитиною, не надає в необхідній мірі коштів на утримання дитини. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, оскільки вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та не бажають проживати разом, що суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття та судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі (а.с. 30). Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили, позивачка наполягає на розірваннні шлюбу, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що свідчить про те, що він не зацікавлений в збереженні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати.

Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки дочка сторін по справі не досягла віку, зазначеного в цій статті, то в силу ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дочки між сторонами немає, а тому її слід залишити проживати з матір`ю.

Позивачка ствердила, що відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дочки, не бажає приймати участі у її вихованні, жодних коштів на її утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, так як офіційно працює та отримує заробітну плату.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач працевлаштований, що підтверджується довідкою, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 07.07.2017 за вих.№283, із якої видно, що ОСОБА_2 проходить військову службу та розмір його грошового забезпечення становить в середньому 11000,00 грн щомісячно.

Таким чином, оцінивши досліджені по справі докази, враховуючи матеріальне становище сторін по справі, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів слід задовольнити частково та призначити стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись статтями 10, 11, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-229Цивільного процесуального кодексу України та на підставі статтями 104, 110, 112, 113, 160,180-182,184 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :
Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 29 вересня 2012 року у Банилово-Підгірнівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №13-розірвати.

Дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання при матері ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя села Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки села Рівня Верховинського району Івано-Франківської області аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 28.11.2016 та продовжувати до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя села Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки села Рівня Верховинського району Івано-Франківської області 551,20 грн судового збору, сплаченого нею з позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя села Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 551,20 грн судового збору на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ___________________ Атаманюк Р.І.