Справа №333/4297/16-ц
Провадження №2/333/155/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Тучкова С.С.,

при секретарі Шелесько Ю.О.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/4297/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_7 15 січня 2016 року на користь ОСОБА_5, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, за р.№115. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21 лютого 2016 року померла ОСОБА_7 24 лютого 2016 року, за заявою відповідача ОСОБА_5, приватним нотаріусом ОСОБА_8 заведена спадкова справа №33/2016 по смерті ОСОБА_7 Єдиним спадкоємцем за законом ОСОБА_7 є її рідна сестра ОСОБА_4, тобто позивач. За життя спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності належала квартира, за адресою: АДРЕСА_1, яку вона отримала у власність на підставі свідоцтва про право власності від 02 серпня 2005 року. 08 листопада 2005 року спадкодавець ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповідала спірну квартиру позивачу. Вказаний заповіт посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою. 15 січня 2016 року, за місяць до смерті, спадкодавець ОСОБА_7 склала новий заповіт, яким заповідала спірну квартиру вже відповідачу. Вказаний новий заповіт посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 У період з 08 січня по 14 січня 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 знаходилася на лікуванні у Запорізькій обласній психіатричній лікарні. У психіатричну лікарню ОСОБА_7 поступила за направленням лікаря бригади швидкої допомоги ОСОБА_9, з діагнозом: органічні галюцинації. 08 січня 2016 року, ОСОБА_7 самостійно викликала міліцію, вказала, що під ліжком ховаються цигани, а за вікном в простинні племінниця. У звязку з цим, їй була викликана бригада швидкої допомоги. Виписана ОСОБА_7 з лікарні 14 січня 2016 року, у супроводі відповідача, на яку на наступний день вона склала оскаржуваний новий заповіт. При виписці з лікарні ОСОБА_7 був поставлений діагноз: Делірій внаслідок енцефалопатії складного ґенезу (ДЕП, токсичний). Рішенням лікарняно-кваліфікаційної комісії ОСОБА_7 взята на диспансерний облік. Таким чином, на час посвідчення оскаржуваного заповіту, спадкодавець ОСОБА_7, була нетестаментоздатною особою, у звязку з чим, позивач просить суд про визнання оскаржуваного заповіт недійсним.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином.

Представники позивача позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. У попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала. При цьому зазначала, що під час складання заповіту ОСОБА_7 усвідомлювала значення своїх дій.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Вказувала, що позивачем не надано належних доказів, які би підтвердили, що у момент складання заповіту ОСОБА_7 перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. Також наполягала, що висновок судово-психіатричної експертизи є неналежним доказом. Покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтверджують, що ОСОБА_7 усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати. При цьому просила суд критично віднестися до показів свідків з боку позивача, адже вони є родичами померлої ОСОБА_7

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, відповідача і третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.08.2005 року ОСОБА_7 належала на праві приватної власності квартира, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

08 листопада 2005 року спадкодавець ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, яким заповідала спірну квартиру позивачу (а.с.112).

Відповідно до наданого з Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області висновку про результати розгляду повідомлення, зареєстрованого в ЄО № 431 від 08.01.2016 року, 08.01.2016 року до Комунарського ВП Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що звернулась невідома жінка і повідомила, що в квартирі АДРЕСА_2 покінчила життя самогубством племінниця. В ході проведення перевірки за даним фактом, було здійснено виїзд за вищевказаною адресою. Встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ярко виражено поводить себе неадекватно, має помітні психічні розлади. У звязку із викладеним, останній викликано бригаду СПБ 3 і передано лікарю ОСОБА_9

Згідно з рапортом оперативного чергового від 08 січня 2016 року, зареєстрованого в ЄО за № 431, який вміщується у висновку про результати розгляду повідомлення наданого з Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області, 08.01.2016 року, о 17-49 годині, до Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що по вул.Автозаводській, 4/43, у квартирі у підковдрі повісилася племінниця Вєра 44 роки, яка мешкала по вул. Плеханова, 17, а чоловік, який мешкав з нею, кудись пішов, все це заявниця побачила у телевізорі.

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого, наданої з Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилася на лікуванні в установі у період з 08.01.2016 року по 14.01.2016 року. Діагноз: «Делірій внаслідок енцефалопатии складного ґенезу» (а.с.79-95).

14 січня 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 виписана з лікарні у супроводі та за наполяганням відповідача, на яку вона на наступний день склала новий заповіт, який оскаржується (а.с.85).

15 січня 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, яким заповідала спірну квартиру відповідачу. Заповіт від 15 січня 2016 року не містить підпису спадкодавця ОСОБА_7, замість якої підпис вчинено ОСОБА_10, у присутності двох свідків та нотаріуса (а.с.100).

21 лютого 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 померла (а.с.119).

Відповідно до матеріалів спадкової справи 33/2016, заведеної після смерті ОСОБА_7, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а.с.116-135).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив суду, що станом на лютий 2016 року він працював лікарем-психіатром на станції швидкої медичної допомоги виїзної психічної бригади. На момент госпіталізації ОСОБА_7 був свідком її галюцинацій і на підставі її огляду поставив діагноз «галюциноз органічного походження». Госпіталізація була потрібна у звязку із тим, що ОСОБА_7 представляла небезпеку для себе і могла завдати собі шкоди. Також повідомив, що ніхто з ОСОБА_7 не мешкав, інакше він міг би залишити її на догляд родичам, а не госпіталізувати до психіатричної лікарні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 пояснила суду, що протягом останніх двох років працює листоношею, в тому числі, і в будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Автозаводська, буд.4, де проживала ОСОБА_7 Останню бачила регулярно один раз на місяць, коли приносила їй пенсію. Під час візитів до ОСОБА_7, остання поводила себе адекватно, підтримувала з нею бесіду, розписувалась за отримання грошових коштів, власноруч перераховувала їх. Пенсію приносила їй на 9-й поверх. Починаючи з січня 2016 року, вона почала бачити в квартирі на 9-му поверсі ОСОБА_5, яка доглядала ОСОБА_7 Останній раз ОСОБА_7 бачила 16.02.2016 року, коли принесла їй пенсію. Стан ОСОБА_7 був нормальним, адекватним, жодних змін в поведінці ОСОБА_14 вона не помітила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила суду, що мешкає на 8-му поверсі, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Автозаводська, буд.4, була сусідкою ОСОБА_7 та, хоча і не підтримувала з нею близьких стосунків, час від часу спілкувалася з померлою. Починаючи з січня 2016 року, кілька разів приходила до ОСОБА_7 в квартиру на 9 поверх, щоб провідати її, оскільки дізналась про її онкологічну хворобу. Також повідомила суду, що в січні-лютому 2016 року ОСОБА_7 поводила себе адекватно, її галюцинацій не спостерігала, спілкувалась стосовно хвороби.

Допитана у якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду, що взимку 2016 року вона була запрошена ОСОБА_5, яку до цього знала близько двох років, для засвідчення адекватного стану ОСОБА_7 під час підписання заповіту. В день підписання заповіту ОСОБА_7 поводила себе адекватно, впізнавала оточуючих, називала їх за іменами і підтримувала бесіду. ОСОБА_7 сама прочитала в голос складений заповіт, після чого попросила її, ОСОБА_10, підписати цей заповіт замість себе. На запитання представника позивача, з яких саме мотивів ОСОБА_7 попросила її, ОСОБА_10, підписати заповіт, а не зробила цього власноруч, свідок відповіла, що мотиви ОСОБА_7 їй не відомі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 суду повідомив, що приблизно восени 2015 року чи взимку 2016 року його було запрошено ОСОБА_5, з якою до цього він був знайомий 2-3 роки, в якості свідка при складанні заповіту. В день складання заповіту ОСОБА_7 поводила себе адекватно, розмовляла з оточуючими та сама прочитала, а також власноруч підписала вищевказаний заповіт.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 суду показав, що з ОСОБА_7 він був знайомий близько 7-8 років, оскільки проживав з нею в одному підїзді. Взимку 2016 року він декілька разів бачився з ОСОБА_7, яка, з його слів, проживала зі співмешканцем на 9-му поверсі. ОСОБА_7 поводила себе цілком адекватно, підтримувала бесіду на загальні теми, будь-яких галюцинацій ОСОБА_7, він не помічав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 суду повідомила, що протягом 2009-2011 років вона проживала в одному будинку з ОСОБА_7, де винаймала квартиру в оренду. Там же познайомилась з ОСОБА_4, яка доглядала ОСОБА_7 Час від часу вона відвідувала ОСОБА_4, де зустрічалась з ОСОБА_7, яка приходила регулярно для харчування. ОСОБА_7 поводила себе неадекватно, розповідала про циган, про дірку в стіні, про повішену родичку в своїй квартирі. Вона спостерігала галюцинації ОСОБА_7 щоразу, коли приходила в гості до ОСОБА_4

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 суду показав, що з 2006 року по 2010 рік інколи приїжджав в гості до ОСОБА_7, яка є його далекою родичкою. Протягом таких візитів інколи спостерігав галюцинації ОСОБА_7, проте не постійно. ОСОБА_7 в цілому поводила себе цілком нормально, проте інколи її поведінка ставала неадекватною.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що ОСОБА_4 є його бабусею, а ОСОБА_7 далекою родичкою. Починаючи з 2007 року він працював в районі «Пісків», поблизу дому, в якому приживала ОСОБА_7 Часто заходив в гості до останньої та спостерігав її галюцинації вона плутала імена своїх родичів, її поведінка не відповідала обстановці. Додатково зазначив, що влітку 2015 року він робив ремонт в квартирі ОСОБА_7 на 4-му поверсі на гроші, які йому дала ОСОБА_4 Одразу після здійснення ремонту стан ОСОБА_7 різко погіршився вона почала постійно скаржитись на те, що хтось намагається залізти до неї в квартиру, говорила про циган під ліжком, тощо. Протягом кінця 2015 року початку 2016 року він один раз на тиждень приїжджав до ОСОБА_7 і привозив їй продукти, які купував на гроші ОСОБА_4 Протягом цих візитів спостерігав галюцинації ОСОБА_7 Також суду показав, що саме він, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5, мав взимку 2016 року забирати ОСОБА_7 з лікарні, проте в останню мить ОСОБА_5 припинила виходити з ним на зв'язок і не повідомила точного часу, коли вони мали б зустрітись з метою забрати ОСОБА_7 з лікарні.

Згідно з п.23 Висновку судово-психіатричної експертизи №154 від 13 березня 2017 року слідує, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в момент укладення оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного астенічного розладу вираженого ступеню змішаного ґенезу судинного (дисциркуляторна енцефалопатія, артеріальна гіпертензія) та токсичного (ракова інтоксикація, обумовлена злоякісним новоутворенням правої молочної залози з метастазами у легені), ускладненого больовим синдромом. Тому, в момент укладання оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.208-217).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

За ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.16 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 та в п.18 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст.145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України.

З аналізу досліджених доказів вбачається таке.

Згідно письмових доказів, витребуваних від правоохоронних органів та станції швидкої допомоги, яка направляла бригаду з лікарем психіатром, вбачаються факти неадекватної поведінки спадкодавця ОСОБА_7 08 січня 2016 року. Відомості отримані на запити суду від правоохоронних органів та станції швидкої допомоги, відповідачем та її представником жодним чином не спростовані та не заперечені.

Факт неадекватної поведінки ОСОБА_7 також засвідчили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 Натомість свідок ОСОБА_16 вказав на адекватну поведінку спадкодавця ОСОБА_7 та відсутність у неї галюцинацій під час їх декількох зустрічей взимку 2016 року.

Покази свідка ОСОБА_15 суд не бере до уваги, оскільки згідно його показів спадкодавець ОСОБА_7 самостійно підписала заповіт, що не відповідає дійсності.

Покази свідка ОСОБА_11 (сусідки) та свідка ОСОБА_13 (листоноша) суд не бере до уваги, оскільки вони не підтримувала близьких стосунків з спадкодавцем ОСОБА_7. Сусідка ОСОБА_11 з січня 2016 року кілька разів приходила до неї, а листоноша ОСОБА_13 взагалі раз на місяць коли приносила пенсію.

Покази свідка ОСОБА_20, яка фактично виконала функції рукоприкладчика, суд оцінює критично, оскільки її підпис є на заповіті, який оскаржується, окрім того, їй невідомі мотиви за яких спадкодавець ОСОБА_7 забажала та/або потребувала рукоприкладчика.

При цьому покази свідків: ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_20, які вказували на адекватність поведінки спадкодавця ОСОБА_7 в день складання заповіту, не узгоджуються з встановленим судом фактом відмови спадкодавця ОСОБА_7, від власноручного підпису оскаржуваного заповіту. Так, відповідачем не надані будь-які докази на підтвердження фізичних вад та/або інших обставин, за яких на її думку адекватна особа самостійно прочитала заповіт, після чого відмовилася його підписувати, доручивши це зробити у її присутності рукоприкладчику та свідкам.

Також суд враховує, як факт виписки з лікарні спадкодавця ОСОБА_7 14 січня 2016 року за наполяганням відповідача ОСОБА_5, яка склала відповідну розписку (а.с.85), так і те, що всі особи, які були присутні при складанні оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року, тобто на наступний день після виписки з лікарні, були запрошені саме відповідачем ОСОБА_5, на яку був складений оскаржуваний заповіт та яка наполягала на виписці спадкодавця ОСОБА_7 з лікарні під її відповідальність.

Крім того, 22 січня 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 особисто підписала довіреність, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6 за р.№206, на право представляти інтереси довірителя з питань оформлення спадщини після померлого 03 липня 2015 року ОСОБА_21. Копія вказаної довіреності зберігається на а.с.20 у матеріалах цивільної справи на №333/389/16-ц Комунарського районного суду м.Запоріжжя за заявою ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказана справа витребовувалася та досліджувалася судом.

Таким чином, на переконання суду, висновок судово-психіатричної експертизи з урахуванням інших доказів отриманих від правоохоронних органів, станції швидкої допомоги, довіреності від 22 січня 2016 року яка підписана особисто спадкодавцем ОСОБА_7 через сім днів після оскаржуваного заповіту, показів свідків ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_17 та встановленого судом факту відмови від підпису оскаржуваного заповіту при відсутності фізичних вад, які перешкоджають виконанню власноручного підпису, дає суду всі підстави для висновку про те, що в момент укладання оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року спадкодавець ОСОБА_7 була абсолютно неспроможною розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Будь-які інші докази, на спростування висновку судово-психіатричної експертизи, інших доказів отриманих від правоохоронних органів, станції швидкої допомоги, довіреності від 22 січня 2016 року, окрім критично оцінених та відхилених судом показів свідків ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_20, відповідач суду не надала.

У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 225, 1217, 1234, 1257 ЦК України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 21 лютого 2016 року, складений нею 15 січня 2016 року на користь ОСОБА_5, номер у спадковому реєстрі 58467902, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, за р.№115.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 551 (пятсот пятдесят одна) гривню 20 копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков