Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» про повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому просила зобов'язати ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» повернути їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га, що розташована на території Березняківської сільської ради.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 13-02-242 від 20 жовтня 1999 року, вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га розташованої на території Березняківської сільської ради.

01 січня 2006 року між нею та ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала в оренду належну їй земельну ділянку строком на десять років, який був зареєстрований у Смілянському районному відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 20 березня 2007 року.

Вважаючи, що строк договору оренди вказаної земельної ділянки закінчився і не маючи наміру продовжувати строк договору оренди землі, позивач 30 липня 2015 року зверталася до ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» з заявою, в якій повідомила, що не має наміру на продовження терміну договору оренди та по закінченню дії договору буде використовувати земельну ділянку на власний розсуд, проте отримала лист-відмову з тих підстав, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок перебігу строку дії договору оренди землі починається з часу його реєстрації, тобто з 20 березня 2007 року, а закінчується - 20 березня 2017 року.

Посилаючись на те, що після закінчення строку дії договору, ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» продовжує користуватись належною їй земельною ділянкою, що порушує її права як власника, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року, позов задоволено.

Зобов'язано ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 13-02-242 від 20 жовтня 1999 року, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га розташованої на території Березняківської сільської ради, кадастровий № :02:001:0621.

01 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» було укладено договір оренди землі строком на десять років. У разі неотримання орендарем за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору письмового повідомлення орендодавця про відсутність наміру продовжити його дію, договір вважається продовженим на новий строк (п. 8 договору).

Вказаний договір оренди землі 20 березня 2007 року було зареєстровано в управлінні Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області.

До закінчення терму дії договору оренди, ОСОБА_4 повідомила ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» заявою від 30 липня 2015 року про свій намір не продовжувати дію договору оренди землі та просила в подальшому передати позивачу належну земельну ділянку.

07 серпня 2015 року ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» відправив лист ОСОБА_4 про відмову у передачі земельної ділянки з тих підстав, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок перебігу строку дії договору оренди землі починається з часу його реєстрації, тобто з 20 березня 2007 року, а закінчується - 20 березня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про повернення земельної ділянки позивачу, оскільки договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, а саме - 30 липня 2015 року, та який розпочався з моменту його укладенні, а не з моменту його державної реєстрації, з огляду на те, що державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення.

Доказів того, що відповідач звертався до позивача з метою продовження дії договору оренди землі з дотриманням положень ст. 33 Закону України «Про оренди землі», суду також надано не було.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тому касаційна ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова