Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/3776/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження №22-ц/778/1593/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, факту користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій зазначав, що з липня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали проживати разом однією сімєю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, де фактично і проживають на час подання заяви. Факт їхнього спільного проживання разом із ОСОБА_4, однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, ведення спільного сімейного побуту, бюджету і господарства, по теперішній час можуть підтвердити близькі родичі, зокрема: ОСОБА_5 (брат ОСОБА_6І.) та ОСОБА_6 (мати ОСОБА_6І.).

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд: встановити факт його проживання однією сімєю з ОСОБА_4, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з липня 2006 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2; встановити факт користування ОСОБА_3 квартирою № 1 буд. 7 по вул. Леніна у м. Дніпрорудне, Василівського району Запорізької області з липня 2006 року по теперішній час.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року заяву задоволено.

Встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 однією сімєю з липня 2006 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2.

Встановлено факт користування ОСОБА_3 квартирою № 1 буд. 7 по вул. Леніна у м. Дніпрорудне, Василівського району Запорізької області з липня 2006 року по теперішній час.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області подала апеляційну скаргу подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується розписками про отримання судової повістки та рекомендованим повідомленням про вручення поштою судової повістки( а.с.88,89,91-92,96-101).

ОСОБА_3 та зацікавлені особи не зявилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, від них не надходило.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_7 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про перенесення розгляду справи, в якому вказував про те, що він зайнятий у цей день в іншому судовому засіданні ( а.с.102-106).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

За змістом статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно вимог частини 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне відхилити клопотання представника заявника про відкладення слухання справи, оскільки відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника сторони не є підставою для відкладення слухання справи. Безпосередньо від заявника клопотань про відкладення слухання справи з причин неможливості прибути до судового засідання представника не надходило. Більш того, договір про надання правової допомоги між ОСОБА_7 та ОСОБА_8. укладений 04 травня 2017 року ( а.с.104).

Судову повістку про виклик до апеляційного суду Запорізької області в судове засідання призначене на 10 травня 2017 року ОСОБА_7 отримано 21 квітня 2017 року ( а.с.89).

Частиною 3 статті 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність обставин щодо спільного проживання заявника та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, встановивши факт їх сумісного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з липня 2006 року по час ухвалення рішення суду. Одночасно суд встановив факт користування ОСОБА_3 вищевказаною квартирою з липня 2006 року по час ухвалення рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити;

- загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені з метою виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та розяснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до приписів ст.10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Метою звернення із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3 зазначив бажання зареєструватися за адресою сумісного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просив встановити факт користування ним вказаною квартирою.

Разом із тим, правовідносини щодо порядку реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб врегульовано Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні визначено Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 (далі Правила).

Відповідно до п.п. 4 п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Ухвалюючи рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені положення та не врахував, що законодавством передбачений інший порядок реєстрації місця проживання особи.

Крім того, розглянувши заяву ОСОБА_3 в порядку окремого провадження та встановивши факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та факт користування заявником квартирою в цей час, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з ухваленням зазначеного рішення у ОСОБА_3 виникає право на користування спірною квартирою.

Отже, під час розгляду даної справи виник спір про право заявника на користування квартирою, і це право оспорюється іншими особами, а відтак, суд першої інстанції мав залишити заяву без розгляду, оскільки ухваливши рішення про задоволення заяви в порядку окремого провадження, порушив вимоги ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, згідно ст. 310 ЦПК України рішення суду про задоволення заяви підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги про ухвалення нового рішення не узгоджується з положеннями закону про необхідність розгляду спору в порядку позовного провадження

Керуючись ст.ст. 307, 310, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, факту користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_3 його право на звернення з позовом на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2