Справа № 404/6694/16-ц
Номер провадження 2/404/729/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

з секретарем Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради, відповідно до якого просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно довідки виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради від 23.11.2015 року наймачем квартири АДРЕСА_1 є її чоловік ОСОБА_6, який проживав в вказаній квартирі разом з колишньою дружиною її донькою та онукою, відповідачами по справі.

Згідно ордеру на квартиру №32 від 31.10.1991 року право на зайняття квартири мала позивач та їх син ОСОБА_7

Сімейне життя не склалось і шлюб було розірвано, проте через довгий час вони знову одружились і стало питання про сумісне проживання в квартирі, в якій наймачем був померлий.

За життя померлий подавав заяву про приватизацію квартири за місцем свого проживання, донести документи до КП «Правник» не було неможливим, оскільки з 10.12.2015 року по 22.12.2015 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в Т.В. №2 КЗ ЦМЛ м. Кіровограда.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 роки ОСОБА_6 помер.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до приватного нотаріуса Писаковської О.І., що підтверджується Витягом від 27.01.2016 року про реєстрацію спадкової справи у спадковому реєстрі № 58504446.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив в судовому засіданні, що ОСОБА_1 (на час перебування в шлюбі з ОСОБА_6, мала прізвище «ОСОБА_1»), була вписана в ордер №32 від 31.10.1991 року, який видано на підставі рішення Тресту «Кіровоградбуд». До цього ордеру були вписані члени сім'ї, в тому числі і позивач.

Після розлучення, яке відбулося 06.10.1992 року, позивач вибула з квартири АДРЕСА_1.

В подальшому, рішенням Кіровоградського міськвиконкому від 02.07.1993 року №565 ОСОБА_1 передано у власність квартиру АДРЕСА_2. Цю квартиру позивач 19.03.2002 року за договором купівлі-продажу №1031 продала громадянці ОСОБА_10.

Позивач втратила своє право на жиле приміщення, що підтверджується відсутністю її в квартирі померлого більше 20 років, розірвання з ним шлюбу та отриманням іншої житлової нерухомості.

Крім того, померлий ОСОБА_6 тільки володів зазначеною квартирою, а не був її власником. За життя не вчинив дій направлених на приватизацію та оформлення відповідно права власності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської радив судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ОСОБА_3, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно статті 55 Конституції України, статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, до суду мають право звернутися особи за захистом свого порушеного, оспорюваного чи не визнаного права.

Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (частина 1 та 2 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що 31.10.1991 року ОСОБА_6 було видано ордер №32 від 31.10.1991 року на право зайняття квартири АДРЕСА_1 сім'єю з трьох чоловік разом з ОСОБА_1, 1959 року народження та сином ОСОБА_7, 1987 року народження /а.с. 4/.

ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.09.2008 року /а.с. 8/.

23 вересня 2014 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого повторно Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 22 грудня 2015 року /а.с. 99/.

Згідно довідки виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради від 23.11.2015 року наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, та проживав разом з дружиною ОСОБА_2, донькою дружини ОСОБА_3 та онуком дружини ОСОБА_4 /а.с. 12/.

10 грудня 2015 року в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_1 звернулася за його життя до КП «Правник», щодо оформлення передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 /а.с. 5,11/.

Згідно довідки КП «Правник» №387 від 21.09.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.02.1992 року по 16.07.1992 року, АДРЕСА_2 з 20.04.1994 року по 03.04.2002 року. Участі в приватизації житла за вищевказаною адресою не приймала і своє право на безоплатну приватизацію житла не використала. Житлові чеки (приватизаційні папери), які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду не використано /а.с. 10/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції 19.01.2016 року /а.с. 9/.

Згідно відповіді КП «Правник» №517 від 21.02.2017 року, оскільки заява ОСОБА_6 не відповідала вимогам щодо її оформлення, до неї не було додано всіх необхідних документів, вона була залишена без розгляду /а.с. 74/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.11.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення відмовлено повністю /а.с. 61-65/.

Згідно інформації, наданої на запит суду приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською Ольгою Іванівною від 04.04.2017 року, після смерті ОСОБА_6 була відкрита спадкова справа 27 січня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_7 /а.с. 92/.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного або громадського житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Про саме таке застосування Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» йдеться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» і така ж правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 11 грудня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Отже, обов'язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на таку квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про приватизацію даної квартири, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

У відповідності до ст.ст. 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_6 з 10.12.2015 року по 22.12.2015 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в Т.В. №2 КЗ ЦМЛ м. Кіровограда /а.с. 7/.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ОСОБА_6 не встиг надати до КП «Правник» належні документи через перебування на лікуванні, так як на стаціонарі ОСОБА_6 перебував лише до 22.12.2015 року, крім того в його інтересах до КП «Правник» зверталась ОСОБА_1 на підставі довіреності, якою остання була уповноважена представляти інтереси ОСОБА_6 /а.с. 110/.

Оскільки заява ОСОБА_6 не відповідала вимогам щодо її оформлення та до неї не було додано всіх необхідних документів, вона була залишена без розгляду, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати необхідно зарахувати по фактично понесеним затратам позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кіровоградської міської ради про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягненні судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда