Справа № 473/1063/17
РІШЕННЯ

іменем України

"18" квітня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування в якому вказувала, що 09 серпня 2008 року помер її батько ОСОБА_3.

Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшли дві земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244, а саме площею 1 000 кв.м., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 514 кв.м., призначена для ведення особистого селянського господарства.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька.

Проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав з тієї підстави, що правовстановлюючі документи, що посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна, були видані після смерті останнього.

В зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просила в судовому порядку визнати за нею право власності на спірні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 09 серпня 2008 року помер батько позивачки ОСОБА_3.

Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшли дві земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244, а саме площею 0,1000 га., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0514 га., призначена для ведення особистого селянського господарства.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька.

Також останньою в порядку спадкування було оформлено право власності на житловий будинок №244 по вул. Сокольській в м. Вознесенську.

Проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав щодо спірних ділянок з тієї підстави, що правовстановлюючі документи, що посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна, були видані після смерті останнього.

Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 набув у власність земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки від 07 жовтня 2008 року та від 04 грудня 2009 року (видані після його смерті). Проте правовстановлюючі документи видані на підставі рішення Вознесенської міської ради від 19 липня 1994 року №130, тобто рішення про підтвердження факту належності ОСОБА_3 спірних ділянок прийняте за його життя, а саме посвідчення права відбулося вже після його смерті.

Таким чином матеріали справи містять достатньо відомостей щодо належності ОСОБА_3 спірних ділянок, а тому таке майно увійшло до складу спадщини.

Судом встановлено, що позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., розташовану в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Сокольській, 244, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:14:041:0010 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 09 серпня 2008 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0514 га., розташовану в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Сокольській, 244, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:14:041:0011 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 09 серпня 2008 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.В. Вуїв