Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Сумська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 04 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він є онуком ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями після померлого є його діти: ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 Спадкоємці спадщину прийняли фактично, оскільки ОСОБА_11 залишився проживати у спадковому будинку, ОСОБА_8 забрала батьківські речі, а ОСОБА_12 забрала ощадну книжку. Юридично оформити спадщину спадкоємці домовилися пізніше. ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, він є єдиним її спадкоємцем, спадщину після смерті матері прийняв, отримавши свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку квартири. У 2010 році він дізнався, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вирішили оформити спадщину після смерті ОСОБА_10, не повідомивши його. Оформити свої спадкові права він позбавлений можливості, оскільки відсутній факт прийняття спадщини його матір'ю після смерті батька. Просив встановити факт прийняття ОСОБА_12 спадщини після смерті ОСОБА_10

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 04 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_6 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1

07 травня 2009 року ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину вказаного житлового будинку оскільки він проживав з померлим на час його смерті. 04 листопада 2010 року рішенням Сумського районного суду Сумської області встановлено факт спільногопроживання з померлим його доньки ОСОБА_8 та факт прийняття нею спадщини. Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської областівід 28 грудня 2010 року свідоцтво про спадщину від 07 травня 2009 року визнано частково недійсним і за ОСОБА_8 визнаноправо на спадщину на ј частку вказаного житлового будинку.

ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є донькою ОСОБА_10 та матір'ю позивача. Позивач прийняв спадщину після смерті матері та отримав свідоцтво про спадщину на Ѕ частку належної їй квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що матеріали справи не містять достовірних даних про отримання ОСОБА_12 ощадкнижки спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, розпорядження нею коштами, які належали її батьку та знаходилися на зазначеному рахунку. Саме по собі знаходження у позивача ощадкнижки із закритим вкладом на час звернення до суду не є безумовним підтвердженням прийняття спадщини ОСОБА_12після смерті батька. Матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_12, вважаючи себе спадкоємцем та реалізуючи свої права щодорозпорядження спадковим майном, знімала кошти у банківській установі.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Обґрунтованість позову про прийняття спадщини ОСОБА_12 після смерті батька позивач доводив тим, що його мати фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї була наявна ощадна книжка серії НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_10, згідно записів якої залишок коштів на рахунку станом на 14 жовтня 1980 року складав 600 руб. Отримання ощадної книжки ОСОБА_12 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 позивач підтверджував посиланням на покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, за змістом яких ОСОБА_12 була на похованні свого батька та взяла зі згоди інших спадкоємців ощадну книжку померлого.

Враховуючи зміст ст. 57 ЦПК України, прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Таким чином, законодавець пов'язує факт вступу в управління та володіння спадковим майном із наявністю у спадкоємця ощадної книжки спадкодавця, а не з обставинами зняття коштів із ощадного рахунку; прийнята в такий спосіб спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Висновків про недоведення позивачем обставин прийняття ОСОБА_12 спадщини після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном суди дійшли без належної оцінки доказів у справі в їх сукупності та неправильного застосування норм матеріального права, що згідно ст. 338 ЦПК України є підставою скасування оскаржуваних судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 04 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик