Справа № 463/4332/14 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1165/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Цяцяка Р.П.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 184018,21 доларів США, що становить еквівалент 2292599,32 грн. боргу за кредитним договором № KF50582 від 04.07.2008р. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» по 1827 грн. з кожного сплаченого судового збору.

27 жовтня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2016 року залишено без задоволення

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки воно прийняте у відсутності відповідача та без врахування доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вважає необґрунтованими та передчасними висновки суду щодо наявності у позивача підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем не підтверджено, а судом не перевірено підстав для стягнення коштів у вказаній сумі. Звертає увагу на те, що судом не надано жодної оцінки доказам часткового виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Стверджує, що за період з липня 2008 року по грудень 2013 року було сплачено 163 250 доларів США, що підтверджується квитанціями про сплату коштів за кредитним договором. Зазначає, що при загальній сумі кредиту 220 000 доларів США та наявності доказів виконання зобов'язання на суму 163 250 доларів США, суд першої інстанції ухвалив рішення про стягнення заборгованості в сумі 184 018,21 доларів США відповідно до розрахунку позивача, в якому відсутні будь-які дані про виконання зобов'язань за кредитним договором, а також методика розрахунку суми основного боргу, відсотків та штрафних санкцій. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Як вбачається з копії кредитного договору № KF50582 від 04.07.2008 р. з додатковими угодами, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем, відповідачу по справі надано кредит в сумі 220000 доларів США з процентною ставкою 12,5 % річних для ремонту та облаштування будинку з кінцевим терміном повернення 04.07.2018 р. згідно графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.2, 6.3 кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08.08.2014 р. офіційний курс гривні до долара США становив 12,458 грн.

Взятих на себе зобов'язань, відповідач ОСОБА_2 не виконав, у зв'язку з чим станом на 08.08.2014 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 184018,21 доларів США, що становить еквівалент 2292599,32 грн. (в межах заявлених вимог), з яких 165350,78 доларів США заборгованості за кредитом, 14156,77 доларів США заборгованості за відсотками та 4510,66 доларів США пені у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу стверджується копією розрахунку заборгованості станом на 08.08.2014 р. Вказані розрахунки складені у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України.

Поручителем за кредитним договором № KF50582 від 04.07.2008р. згідно договору поруки з додатковими угодами № РО94708 від 04.07.2008р. є відповідач ОСОБА_4

Позивач звертався до відповідачів як до боржника та поручителя - солідарних боржників за кредитним договором із досудовою вимогою про повернення заборгованості за договором, однак заборгованість за кредитним договором відповідачами не була погашена.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що боржник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим підставною є вимога позивача про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та пені.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та передчасність висновків суду щодо наявності у позивача підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, у вказаній сумі без врахування доказів часткового виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором не заслуговують на увагу. Так, подані відповідачем копії квитанцій (а.с.76-114), не стверджують належне виконання зобов»язань за договором з грудня 2013 року, оскільки стосуються періоду до вказаної дати. Також відсутні будь-які квитанції про проведення оплати після грудня 2013 року.

Колегією суддів розглянуто клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення судово-економічної експертизи та в задоволенні такого відмовлено, оскільки свого розрахунку на спростування розрахунку позивача не подано, а посилання на порушення умов договору щодо черговості зарахування коштів спростовується випискою по особовим рахункам, відповідно до якої зарахування пені не передувало зарахуванню відсотків за кредитом.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_5