Справа № 428/3359/17
03 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря - Бондаренко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому із урахуванням уточнених позовних вимог просив про наступне:
- стягнути з ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судом рішення.
В обґрунтування позову позивач вказав, що в період з 03 лютого 1992 року по 23 березня 2015 року він працював у TOB СП «Укрзовніштрейдінвест». Тривалий час відповідач не сплачував заробітну плату, у зв'язку з чим 23 березня 2015 року позивач був змушений звільнитись з підприємства відповідача. Після звільнення з позивачем не було проведено повний розрахунок по заробітній платі. У зв'язку з тим, що добровільно відповідач не бажає виплатити заборгованість по заробітній платі, позивач звернувся з даним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що в день звільнення він знаходився на роботі. В наданій заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на дату ухвалення рішення суду.
Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про перенос дати засідання у зв'язку із хворобою директора Єршова В.І. У задоволенні вказаної заяви судом було вирішено відмовити, адже по-перше до суду не було надано жодних доказів хвороби директора Єршова В.І. в період з дати подачі заяви до дати судового засідання (з 13.04.2017 по 03.05.2017), а по-друге ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» є юридичною особою та має право доручити представництво своїх інтересів будь-якій іншій фізичній особі, в тому числі будь-яким своїм працівникам або іншим особам.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно із копією трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 03.02.1992 року ОСОБА_1 був прийнятий до ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» на посаду електромонтер 5-го розряду у відділення з виробництва гранульованого карбаміду (мочевини) в порядку переводу з СПО «Азот» за згодою між керівниками підприємств на умовах, передбачених контрактом. 23.03.2015 року на підставі наказу № 58-к, ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до копії довідки № 61, наданої 02.03.2017 року ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест», заборгованість з невиплати заробітної плати ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» перед ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по березень 2015 року склала: 3647,00 грн. заробітної плати та 2111,00 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за січень 2015 року; 2890,00 грн. заробітної плати та 1445,00 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за лютий 2015 року; 6775,00 грн. заробітної плати та 2391,00 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за березень 2015 року.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно із статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. № 159 із змінами та доповненнями, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем, суд враховує, що позивач був звільнений 23 березня 2015 року, тобто в день, коли він знаходився на роботі, у зв'язку із чим розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня звільнення позивача, що відповідає положенням ст. 116 КЗпП України.
Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з 23 березня 2015 року по 03 травня 2017 року (день проголошення цього рішення суду).
Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).
Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.
Середньоденна заробітна плата позивача складає 222 грн. 21 коп. (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців, що передують події звільнення, робочі дні в загальному розмірі 8221,92 грн. ділиться на число відпрацьованих робочих днів за два вищевказаних місяці в кількості 37 днів).
Середньомісячне число робочих днів позивача складає 20 робочих днів (сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, тобто за січень та лютий 2015 року із урахуванням святкових та вихідних днів, в кількості 40 днів ділиться на 2).
Затримка розрахунку відповідача перед позивачем за період з 23 березня 2015 року по 03 травня 2017 року, тобто станом на час винесення судом цього рішення, складає 25 повних місяців (період з квітня 2015 року по квітень 2017 року включно). Тобто загальне середньомісячне число робочих днів за період невиплати тривалістю 25 повних місяців складає 500 робочих днів (25 місяців х 20 робочих днів), до яких має бути додано 1 робочий день 03.05.2017 та 15 робочих днів березня 2015 року. В кінцевому підсумку, затримка розрахунку відповідача перед позивачем складає 516 робочих днів, які обраховані із урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.
Отже, 516 робочих днів затримки слід помножити на 222 грн. 21 коп. середньоденної заробітної плати позивача, що складе 114660 грн. 36 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Разом з тим, суд визначає розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року по справі № 6-1207цс16.
Також, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати на користь позивача в межах одного місяця.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» (Луганська область м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, код 14295594) в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 634 (шістсот тридцять чотири) грн. 13 коп.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» (Луганська область м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, код 14295594) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованості по заробітній платі в межах одного місяця.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. Б. Баронін