Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд поновити її на посаді начальника Управління правового забезпечення публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі - ПАТ «Укртранснафта»), а також стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, яку оцінює у 20 706 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 29 грудня 2006 року призначена на посаду начальника управління правового забезпечення відкритого акціонерного товариства «Укртранснафта», назву якого змінено на ПАТ «Укртранснафта». Наказом № 175-к ПАТ «Укртранснафта» від 31 липня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з 03 серпня 2015 року з посади начальника Управління правового забезпечення ПАТ «Укртранснафта» у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності і штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що фактичне скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві не проводилось та не було реальних змін у організації праці, так як відбулось формальне перейменування посад, із залишенням посадових обов'язків. Також позивач вказує на те, що попередження про її звільнення є незаконним, оскільки таке попередження було доведено до неї у період перебування у відпустці, при цьому роботодавець затримав видачу їй трудової книжки та копії наказу про звільнення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм чинного трудового законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 29 грудня 2006 року була прийнята на посаду начальника управління правового забезпечення відкритого акціонерного товариства «Укртранснафта», назву якого змінено на ПАТ «Укртранснафта».

Наказом ПАТ «Укртранснафта» від 18 травня 2015 року створено юридичне управління у складі: відділу правового забезпечення договірної роботи, відділу загально правової роботи і відділу судової роботи. У зв'язку з чим був проведений функціональний розподіл обов'язків між працівниками, які входять до складу зазначених відділів та був проведений кваліфікаційний поділ обов'язків працівників юридичної служби в залежності від ступеню складності виконуваних робіт, налагоджений ефективний контроль за термінами виконання доручень, створена відповідна електронна база, тобто введена нова форма організації праці.

Після проведення зазначених змін в організації виробництва і праці наказом ПАТ «Укртранснафта» від 29 травня 2015 року, у зв'язку з виробничою необхідністю та перерозподілом функціональних обов'язків, були внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису працівників апарату управління відповідача та ліквідовано Управління правового забезпечення у складі: відділу договірної та правової роботи і відділу претензійно-правової роботи, представництва в судах та інших органах влади, а також скорочені всі, без виключення, посади цього управління, в тому числі і посада начальника управління.

02 червня 2015 року ОСОБА_3 була належним чином попереджена про скорочення своєї посади та наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить її особистий підпис у попередженні про скорочення посади та наступне звільнення від 02 червня 2015 року. Після попередження про подальше вивільнення ОСОБА_3 було запропоновано для можливого працевлаштування існуючі вакантні посади, від яких остання відмовилась, про свідчать листи від 06 липня 2015 року щодо наявних вакантних посад та пропозицій на переведення (т. 1 а.с. 206 - 222).

07 липня 2015 року ПАТ «Укртранснафта» направило голові профспілкової організації апарату управління ПАТ «Укртранснафта» подання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

31 липня 2015 року Первинна профспілкова організація апарату ПАТ «Укртранснафта» листом повідомила ПАТ «Укртранснафта» про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 - начальника Управління правового забезпечення ПАТ «Укртранснафта».

Наказом ПАТ «Укртранснафта» від 31 липня 2015 року ОСОБА_3 з 03 серпня 2015 року була звільнена з посади начальника управління правового забезпечення у зв'язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі, перерозподілом функціональних обов'язків, скороченням штату працівників Управління правового забезпечення товариства за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Положеннями п. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці мається на увазі ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У зв'язку з реорганізацією може змінюватися не тільки назва посади, але і зміст трудової функції. Працівник у такому випадку підлягає звільненню за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а в порядку працевлаштування у зв'язку із звільненням йому не обов'язково повинні запропонувати саме цю посаду, до якої відноситься основне коло раніше виконуваних працівником обов'язків.

Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч. 3 ст. 64 ГК України.

Наказом ПАТ «Укртранснафта» від 29 травня 2015 року № 94 у зв'язку з виробничою необхідністю та перерозподілом функціональних обов'язків, були внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису працівників апарату управління відповідача, ліквідовано Управління правового забезпечення ПАТ «Укртранснафта» зі скороченням всіх посад цього управління (т.2 а.с.43).

При розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, оскільки лише власник або уповноважений ним орган має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис, визначати чисельність і штат працівників певної спеціальності та кваліфікації, зменшувати чи збільшувати чисельність посад, здійснювати звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації. Разом з тим, у процесі працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене доводи позивача про відсутність змін у організації виробництва і праці є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, доводам ОСОБА_3 щодо незаконності попередження про звільнення, яке було доведено до неї у період перебування у відпустці - 02 червня 2015 року, дана належна правова оцінка місцевим та апеляційним судами та встановлено, що вказана дія не суперечить вимогам ст. 49-2 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, оскільки її звільнення здійснено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська