Єдиний унікальний номер№ 235/707/17
Провадження № 2/235/577/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Лебеденко Т.Ю.,

представника позивача: Гергуленко Н.О.,

відповідача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: Маслової А.К.,

прокурора: Рудь К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 у м. Покровську цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької областізвернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_2, є матір'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком, який відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії, КМУ «Центр медико-санітарної допомоги» від 21.10.2016 року, має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричинило його повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не працює, ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровська».

Позивач вказує, що службою у справах дітей спільно з іншими зацікавленими службами міста проводилась профілактична робота із відповідачкою: сім'я відвідувалась за місцем проживання, проводились бесіди про відповідальність батьків за ухилення від виховання дітей. Спеціалістами служби ініціювалось питання про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за с. 184 КУпАП. Водночас, ОСОБА_2 позитивних висновків не зробила.

Обстеження матеріально-побутових умов проживання показало, що відповідачкою частково створено умови для проживання дитини, однак за адресою проживання матері постійно збираються сторонні люди, які зловживають алкогольними напоями. Поганий життєвий приклад відповідачки стає на перешкоді прав її малолітньої дитини на належне батьківське виховання. Крім того, є факти жорстокого поводження ОСОБА_2 з її донькою.

Позивач вказує, що малолітня ОСОБА_5 зверталась з питання жорсткого поводження її матір'ю із нею до служби у справах дітей та у слідчому відділі Покровського ВП ГУ НП триває розгляд кримінального проваджених №0001946% відносно ОСОБА_2, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Також, позивач зазначає, що внаслідок жорсткої поводження відповідача із дитиною, з 14.09.2016 року малолітня ОСОБА_5 перебуває у Великоновосілківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідно до інформації, наданої вищевказаним закладом, дитина не бажає повертатися в сім'ю матері. ОСОБА_5 відмовляється від подальшого спілкування та проживання з матір'ю.

З огляду на викладене, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_5, стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з часу подання заяви до повноліття дитини на користь Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, та передати виконкому Покровської міської ради Донецької області малолітню ОСОБА_5 для подальшого влаштування.

У судовому засідання представник позивача Геркуленко Н.О. позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог та пояснила, що відповідач сама написала заяву, що не заперечує щодо влаштування її дитини до дитячого притулку, у зв'язку із тим, що вона не справляється із своїми обов'язками щодо виховання доньки. Також зазначила, що дівчинка перебуває в них на обліку з 08.08.2016 року, оскільки до них зверталась бабуся дівчинки щодо жорсткого поводження мами із дівчинкою. За їх зверненням до суду відділом поліції було скеровані матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за с. 184 КУпАП та за наслідками розгляду яких судом ухвалено постанову про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності. На час перебування дівчинки у дитячому притулку, мати її відвідували лише двічі, зі слів працівників притулку, дівчинка із мамою спілкуватися не хотіла. Крім того пояснила, що під час медичного обстеження дівчинки було встановлено, що у неї є аденоїди, які заважають вільному диханню дитини та є медичні покази до їх видалення, чого відповідачкою зроблено не було. На підставі вищенаведеного, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо позову заперечила та пояснила, що вся ця ситуація складалась внаслідок її неприязних стосунків із ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є відповідно тіткою та бабусею її доньки. Згідно пояснення відповідача, саме ці особи налаштовували доньку проти неї, внаслідок чого вона зверталась до органу опіки з приводу тяжких життєвих обставин та просила допомоги. Також, відповідач пояснила, що саме у службі у справах дітей їй порадили, з метою виховання відвезти доньку до дитячого притулку, про що вона написала відповідну заяву, не думаючи про те, що це стане підставою для позбавлення її батьківських прав. На питання суду пояснила, що вона має 9 класів середньої освіти, до відібрання дитини працювала оператором АЗС, на теперішній час є домогосподаркою, наразі ніде не працює, живе на грошові кошти, які їй надає колишній цивільний чоловік у сумі 3500 грн. на місяць та аліментів, які стягуються за рішенням суду на користь доньки у сумі 300 грн. Перебування на обліку у нарколога заперечила, вказавши, що лише один раз була у нарколога на бесіді. За час перебування доньки у притулку, вона тричі відвідувала її і кожного разу донька просилась до дому. З приводу засідання на комісії у справах дітей пояснила, що дійсно внаслідок поведінки доньки, схопила її за руку та вдарила по сідницях рукою, не маючи при цьому наміру нанести тілесні ушкодження. Вдома доньку лишила на ніч лише один раз, і це не було систематично, як про це зазначає позивач. Що стосується разового запізнення дитини до школи, пояснила, що вони проспали, про що вона написала класному керівнику записку. Також пояснила, що її дитина є забезпеченою усім для нормально проживання, зокрема в кімнат є ліжко та необхідні меблі. Що стосується аденоїдів у дитини, пояснила, що вони не заважають донці вільно дихати та у спілкуванні. Щодо твердження позивача про вживання нею спиртних напоїв також заперечила, вказавши, що під час обстеження комісією умов її проживання, у квартирі була пляшка з під енергетичного напою Рево, який не алкогольним напоєм. Протягом усього розгляду справи категорично заперечувала побиття нею дитини, та пояснила, що в доньки дійсно є шрам на лобі, оскільки вона маленькою зашпорталась та впала, вдарившись головою об залізну частину ліжка, а також, що дійсно, вона з метою виховання, декілька разів давала дитині по сідницях рукою, однак синців не було. Вважає, що внаслідок неприязних стосунків із колишньою свекрухою, остання вчиняє усі дії, щоб забрати її доньку в неї. Також, наголосила, що причиною розлучення із батьком дитини є те, що він є наркотично залежною особою і саме тому вона пішла від нього разом із своєю маленькою дитиною. Вважає, що у разі позбавлення її батьківських прав щодо доньки, їй буде небезпечно проживати із батьком, який є наркозалежним, у одному будинку. Просила суд у задоволені позову відмовити, оскільки дуже любить свою доньку та усе її життя присвячено лише їй.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області Сернецька О.М. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог та пояснень позивача. Просила суд позов задовольнити.

Прокурор Панченкова Д.А. у судовому засіданні щодо позову пояснень не надала, щодо ухвалення рішення поклалася на розсуд суду.

Прокурор Рудь К.А. у судовому засіданні щодо позову заперечила та пояснила, що за наслідками розгляду кримінального провадження відносно відповідача, встановлено, що таке закрито за відсутністю складу злочину, також відсутні докази щодо вживання відповідачкою спиртних напоїв, крім того звернула увагу суду на те, що згідно постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, оскільки у даному випадку достатньо відібрання дитини. Просила суд у задоволені позові відмовити. У судових дебатів, після заслуховування пояснень свідків у справі та дослідження доказів, прокурор змінив думку та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, вказавши, що відповідач системно допускала порушення прав дитини, та не здійснювала належного догляду за нею, зокрема і сама дитина наполягала у судовому засідання на позбавленні її матері батьківських прав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_4 та відповідно рідною тіткою ОСОБА_5 Те як відповідач б'є доньку бачила лише один раз 18.08.2016 року, коли відповідач прийшла до них із бабусею до дому та почали бити їм вікна та вимагати повернути доньку. Це все відбувалось у присутності працівників поліції, які склали протокол. Також пояснила, що вона неодноразово бачила Леру у синцях, які були на ногах та по тілу, на її питання звідки, дівчинка пояснювала, що її б'є мама, коли в неї поганий настрій. Крім того вказала, що коли відповідач перебувала зі своїм цивільним чоловіком у Криму у 2009-2010 роках, то дівчинка більше року жила з бабусею та татом, і саме бабуся влаштовувала її у дитячий садок та саме вона віддавали дівчинку у перший клас. Щодо виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків вказала, що дитина в неї постійно хотіла їсти, мати часто лишала її саму на ніч, мати не відвідувала школу та не цікавилась навчанням доньки, літо дитина проводила на подвір'ї. Також пояснила, що їй 50 років, вона є пенсіонером, вона має 29-річну доньку та 7-річну онуку, якій 7 років та вона має намір бути опікуном дівчинки, у разі позбавлення судом батьківських прав відповідачки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_4, батька дитини, та відповідно бабусею ОСОБА_5 За весь час проживання дівчинки з мамою, остання дуже погано ставиться до дитини. Вона не одноразово бачила синці на тілі дитини та писала відповідні заяви на відповідача до відділу поліції, однак побої з дитини не знімала. Так, у 2011 році вона штовхнула дитину головою об ліжко, після чого залишився шрам на лобі, а взимку - кинула в неї ножем, пальці розбиті. В останній раз, онучка пришла до неї знову у синцях, внаслідок чого вона написала заяву у поліцію та звернулась із заявою до Служби у справах дітей для вирішення питання щодо жорстокого поводження із дитиною, однак побої з дитини не знімала.

Також, свідок пояснила, що відповідач зачиняла дитину вдома та залишала одну. В один з таких днів онучка вистрибнула з другого поверху, прийшла до неї із шкільним портфелем та сказала, що буде жити в неї, тому що мати ображає. Свідок пояснила, що директору школи та класному керівнику було відомо про жорстке поводження мати із донькою, однаку усе закінчувалось розмовами, вони ніде не зверталися та скарг на поведінку мати не писали. Те як,відповідач б'є дитину, вона бачила один раз, це було при ній, а саме ОСОБА_2 била дитину ногами. Також, дівчинка розповідала їй, що її мати кидалась на неї з ножем. За даними фактами вона зверталась із заявами у поліцію у 2008, 2009, в серпні 2016 рр., однак жодних результатів це не дало. В подальшому працівники поліції повідомили їй, що жодну з її заяв не було зареєстровано, відтак і не було проведено розслідування даних фактів. Що стосується останньої заяви на ОСОБА_2 до відділу поліції, пояснила, що дійсно вона подавала заяву про злочин, однак на час розгляду цієї справи у суді, а саме 23.03.2017 року, до неї до дому приїжджали працівники поліції та дали на підпис заяву про те, що вона не має бажання порушувати кримінальну справу щодо ОСОБА_2,оскільки в них немає жодних доказів щодо побиття ОСОБА_2 своєї дитини. На питання суду чи знімала бабуся з онуки побої при зверненні із заявою до відділу поліції, пояснила, що побої вона не знімала, оскільки ніхто їй відповідного скерування не давав, а слідча, яка приймала заяву лише сказала онуці зняти штанці, оглянула дівчинку у кабінеті і все. На питання суду чи писала вона скарги на дії працівників поліції пояснила, що не писала, оскільки це жодного результату не дасть. Також пояснила, що відповідач неодноразово приходила до неї у нетверезому стані, однак як вживає вона спиртні напої не бачила, оскільки з нею не живе. Дитині ніхто не допомагає готувати домашні завдання, за чотири роки мати на батьківських зборах не була, вдома постійно не має їжі. Вважає, що в матері потрібно забрати дитину, бо дитина завжди просила її: «Бабуся, допоможи». Причини оговорювати відповідачку в неї немає

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 та не одноразово бачила, як відповідачка гуляє разом із своєю донькою. Жодного разу не бачила, що відповідач вживає спиртні напої. Зі сторони не можливо було сказати, що в них неприязні стосунки, дівчинку у синцях вона не бачила. Один раз була свідком, як тітка дівчинки налаштовувала її проти мами, тріпала її за руку. Це було в літку 2016 року, оскільки в цей день мати дівчинки та її тітка скандалили на вулиці, а поліція стояла і лише спостерігала. Що стосується залишення дівчинки вночі самою, це частково мало місце один раз і не так, як про це розповідає позивач. Зокрема у цей день, відповідач разом із донькою завітали до неї у гості та ввечері вона з ОСОБА_2 вийшла у під'їзд на 15 хвилин вниз, а Леру лишили разом із своєю дитиною. Жодного залишення двох дітей самих на ніч не мало місце. Окремо просила суд відмовити у задоволені позову, оскільки вона сама колись була позбавлена батьківських прав відносно свого старшого сина, коли йому було 12 років, і це є дуже сильною душевною травмою як для дитини так і для матері. Коли сину виповнилось 18 років, він зміг повернутися до неї, однак вони втратили достатньо часу для взаємного спілкування. З власного досвіду пояснила, що жодна комунальна установа - дитячий будинок не подарить дитині турботу і кохання матері.

Неповнолітня ОСОБА_5 у присутності психолога ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що їй 11 років, з матір'ю у неї погані відносини, оскільки вона її била, принижувала, матюкала на вулиці. Била її за те, що вона робила щось неправильно. Била її віником, одного разу кинула в неї ніж, після чого в неї залишився шрам на руці, причиною цього вчинку було те, що вона хотіла дуже їсти. На лобі у неї також є шрам, який утворився після того, як мама штурхнула її і вона вдарилася об кут ліжка. Сусіди чули та намагалися звернутися в поліцію, але не вийшло. Маму вона бачила в останній раз, коли вона приїжджала у притулок тоді вона сказала їй, що забере її звідти або вкраде. Батько думає, що маму треба позбавити батьківських прав вона так думаю теж. Мама її ніколи не обіймає, не цілує. Одного разу на День народження вона подарувала їй тарілку, яку і розбила об її голову. На питання суду чи хоче вона помиритися з мамою, пояснила що не хоче. Також, повідомила, що у школі директор та вчитель знали, що мама її ображає та б'є, вона їм про стосунки з мамою все розповідала, однак вони не стали на її захист та до відділу поліції не звертались. Також, пояснила, що колись мама здала у ломбард її ноутбук, який їй привіз з заробіток вітчим, та телефон, який їй подарував батько, тому що їм не було що їсти. На питання суду чи займається її батько її вихованням, пояснила, що батько хворіє та не може ходити. На питання щодо харчування пояснила, що мама годувала її пиріжками, які вона купувала, а також хлібом, ковбасою, гречкою. З бабусею в неї дуже добрі відносини. В останній раз, коли мама її побила, вона з бабусею пішли в поліцію, де в неї зняли побої, побої знімала дівчина-поліцейська. У лікарню вони з бабусею не зверталися. Коли мама її ображала цього ніхто не бачив. Одного разу, під впливом алкоголю, мати ганяла її по дворі. На питання суду що таке алкоголь пояснила, що це горілка, самагонка, пиво. Зокрема, мама при ній випивала 1-2 літри пива щодня, їй подобається «Жигулівське» пиво. Коли вона жила дома з мамою у вихідні дні дивилася телевізор. Дома у них були небезпечні прилади: бомба, пістолет. Бобма була з кільцем, вона вважає, що це граната, а пістолет був чорний, важкий. Мама її казала що якщо тітка ОСОБА_8 не віддасть її, то вона кине бомбу їй у вікно. До мами постійно приходило багато гостей: подруги, сусіди, військові. На питання суду чи хоче вона повернутися до мами пояснила, що з мамою бачитися не хоче, вона їй не вірить, вважає, що мати її не любить, вона до неї погано відноситься, кидається на всіх, а також пояснила що хоче,щоб суд позбавив її маму батьківських прав для того, щоб її було боляче, щоб вона пройшла через всю біль, через яку пройшла вона. На питання де б вона хотіла жити, пояснила що у тітки а дуже хоче, щоб її тітку призначили їй опікуном.

Заслухавши пояснення сторін у справі, свідків, заслухавши думку неповнолітньої дитини, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 170 цього Кодексу суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п. 18 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 31.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, актовий запис № 05 (а.с. 2).

Згідно листа ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 Красноармійської міської ради № 105 від 02.09.2016 року начальника ССД Покровської міської ради Маслову А.К. повідомлено, що ОСОБА_5, учениця 5-А класу, 01.09.2016 року після відвідування занять пішла до дому та, зі слів дівчинки, за пропозицією матері пішла разом із нею у гості до її подруги, де її мама разом із подругою залишили її саму разом із трирічною дитиною у квартирі, яку вона намагалась заспокоїти до 01. 00 год. Внаслідок чого, вона 02.09.2016 року запізнилася на заняття і прийшла на 2 урок. Свою відсутність пояснила тим, що проспала і прокинулась о 9.15 год. Зовнішній вигляд у дитини був заспаний, заплакані очі та мішки під очима. З метою попередження правопорушень та пропусків уроків без поважних причин медпрацівниками було проведено відповідні заходи. Під час відвідування класним керівником на дому 02.09.2016 року двері не відчинили, номеру мобільного ОСОБА_2 у класного керівника немає (а.с. 5).

Згідно характеристики, виданої директором ЗОШ № 4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у 5 класі, зарекомендувала себе не зовсім працелюбною ученицею, має навчальні досягнення середнього рівня, на уроках не завжди уважна, байдужа. Бере активну участь у громадському житті школи та класу, водночас вона має порушення дисципліни, у ОСОБА_5 мало друзів, не завжди підтримує дружні стосунки з учнями. Мати приділяє недостатню увагу вихованню доньки (а.с. 10).

Згідно заяви від 10.08.2016 року ОСОБА_5 адресованої начальнику у справах дітей Покровської міської ради, остання просить розглянути її заяву про те, що її мати ОСОБА_2 постійно б'є її, знущається з неї, зловживає спиртними напоями, та погрожує їй зламати руку та ногу, обзиває нецензурними словами (а.с. 24).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 07.09.2016 року, адресованої начальнику у справах дітей Покровської міської ради, остання просить тимчасово влаштувати її дитину у Центр соціально-педагогічної реабілітації, у зв'язку із тим, що у них з донькою складні взаємовідносини, дитина її не слухає, втікає з дому (а.с.80)

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, виданого КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», вбачається, що ОСОБА_4, батько дитини, має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричинило повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Тобто такий фактично участі у вихованні та розвитку доньки не бере. (а.с. 11).

Згідно акта обстеження умов проживання від 10.08.2016 року сім'ї членами комісії: спеціалістом І категорії служби у справах дітей Покровської міської ради Сернецькою О.М. і інспектором покровського відділу поліції Алтуховим М.О., встановлено, що умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини у вищевказаній квартирі не відповідають у повній мірі, оскільки хоча у дитини і є спальне місце та місце для навчання, однак одяг, особисті речі індивідуального вжитку в обмеженій кількості у повному безладі. Мати на час обстеження не працює, дівчинка закінчила 4 клас, відносини між ними неприязні, напружені у стані конфлікту. На зазначеному акті міститься напис про те, що ОСОБА_2 відмовилась підписувати цей акт (а.с. 25).

Згідно психолого-педагогічної характеристики на дитину, в дитини спостерігається повна відсутність теплих почуттів до матері, через що страждає самооцінка дівчинки, її адаптаційні можливості, дитині необхідна підтримка та дбайливе відношення, прояв щирості. У дитини немає емоційного контакту з матір'ю, дівчинка почуває себе не потрібною (а.с. 79).

З огляду на наведене, судом встановлено, що між донькою ОСОБА_5 та її матір'ю ОСОБА_2, яка фактично самостійно здійснює батьківські обов'язки відносно доньки, є складні взаємовідносини та такі потребують допомоги працівників служби у справах дітей.

Згідно акта від 14.09.2016 року, виданого Великоновосілківським центром соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_5 прийняли до центру, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 21).

Згідно довідки № 248 від 19.09.2016 року, виданої Великоновосілківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, ОСОБА_5 зарахована до 5 класу (а.с. 16).

Згідно довідки № 01/2-784 від 16.09.2016 року, виданої головним лікарем КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_5 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря педіатра з діагнозом ВСД пубертатного періоду, енурез стійка форма. Мати до амбулаторії за останні два роки не зверталася (а.с. 8).

Суд критично відноситься до наданої довідки, оскільки після огляду у судовому засіданні усієї медичної картки ОСОБА_5 встановлено, що запис про наявність енурезу у стійкій формі у дівчинки зроблено лікарем-неврологом 12.09.2016 року, після конфліктної ситуації, що виникла між матір'ю та дитиною. До 12.09.2016 року записи щодо наявності в дитини цього захворювання відсутні (а.с. 87).

Водночас, судом встановлено, що в оглянутій у судовому засіданні медичній картці дитини містяться такі записи: 14.01.2010 року огляд у лора: скарги на біль в області правого вуха в заушній області після травми (вдарила мама табуретом, побив співмешканець мами ремінцем по спині); 02.11.2011 року скарги на дихання, діагноз:риніт-аденоїди (а.с 82-87).

Інших медичних документів щодо отримання ОСОБА_5 травм та побоїв суду надано не було.

Згідно листа № 379 від 15.12.2016 року, виданого Покровським міським центром соціальної служб для сім'ї, дітей та молоді Донецької області та адресованого начальнику Служби у справах дітей Покровської міської ради, з ОСОБА_2 було проведено бесіду про належне виконання батьківських обов'язків відносно доньки. Від соціального супроводу ОСОБА_2 відмовилась (а.с. 7).

Згідно акта-повідомлення від 05.04.2016 року, спеціалістом служби у справах дітей Покровської міської ради Гергуленко Н.О. вручено ОСОБА_2 повідомлення про відповідальність батьків за ухилення від виховання дітей (а.с. 22-23).

Згідно акта-повідомлення від 11.08.2016 року, спеціалістом служби у справах дітей Покровської міської ради Гергуленко Н.О. вручено ОСОБА_2 повідомлення про відповідальність батьків за ухилення від виховання дітей (а.с. 14-15).

Згідно постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.11. 2016 року, яка набула законної сили 05.12.2016 року, ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КпАП України (за невиконання батьківських обов'язків) і на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с. 18)

Згідно акта обстеження умов проживання від 26.01.2016 року сім'ї членами комісії: начальником ССД Покровської міської ради Масловою А.К., спеціалістом ССД Гергуленко Н.О., фельдшером Покровського наркологічного диспансера ОСОБА_10, встановлено, що за адресою проживання відповідача АДРЕСА_1, 2-на квартира знаходиться на 2 поверсі 5 поверхового будинку, у квартирі частково здійснено ремонт, у ванній кімнаті відсутня 1 стіна, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам. У квартирі невелика кількість меблів, є побутова техніка, холодильник, телевізор, запасів харчових продуктів мати показати не змогла. Для виховання та розвитку дитини є спальне місце, письмовий стіл, дитина під час відвідування перебувала у реабілітаційному центрі. Висновок: за даною адресою частково створено умови для проживання малолітньої дитини (а.с. 6).

Згідно довідки № 410 від 05.10.2016 року, виданої Великоновосілківським центром соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_5 не бажає повертатися в сім'ю матері, має на неї образи, не вірить в її обіцянки, вважає, що матір не змінить свій спосіб життя та ставлення до неї (а.с. 20).

Згідно довідки № 56 від 03.02.2017 року, виданої Великоновосілківським центром соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_5 відмовляється в подальшому від спілкування та спільного проживання з матір'ю (а.с. 17).

Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області № 01/26-193 від 18.02.2017 року, згідно якого вирішено вважати за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5, обґрунтовуючи таке рішення тим, що відповідач не виконує батьківських обов'язків з утримання та виховання своєї дитини, не працює, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровська» та є факти жорсткого поводження з донькою, залишення дитини без належного догляду а контролю. Також, у висновку зазначено, що ОСОБА_2 частково створено умови для проживання дитини (а.с. 12).

Проте, суд не може погодитись з даним висновком, який наданий на підставі матеріалів, зібраних органом опіки та піклування, з огляду на наступне .

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Так, згідно довідки № 14-31/25 від 06.02.2017 року, виданої Донецькою обласною державною адміністрацією департаменту охорони здоров'я КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровськ», ОСОБА_2 на «Д» обліку не перебуває, знаходиться у консультативній групі нагляду (а.с. 26).

Згідно довідки № 23613/401/03, виданої начальником Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, відносно ОСОБА_2 розпочато кримінальне провадження № 0001946, за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення легкого тілесного ушкодження дочці ОСОБА_5 (а.с. 9).

Водночас, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.03.2017 року вбачається, що відносно ОСОБА_2 розпочате кримінальне провадження № 0001946 за заявою ОСОБА_8 від 10.08.2016 року закрито, у зв'язку із відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення (а.с. 64-65).

Згідно заяви ОСОБА_8 від 23.03.2017 року, остання просить відділ поліції закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 щодо спричинення останньою тілесних ушкоджень ОСОБА_5, оскільки на теперішній час жодних претензій до неї не має та притягувати таку до кримінальної чи адміністративної відповідальності, як і від обвинувачення приватного характеру, відмовляється (а.с. 65).

Також, у актах обстеження житлових умов ОСОБА_2 встановлено, що останньою для виховання та розвитку дитини частково створено умови для проживання малолітньої дитини, зокрема є спальне місце, письмовий стіл, тощо.

Тобто, зазначеними письмовими доказами в судовому засіданні спростовано доводи позивача про те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровська» та відносно неї порушено кримінальну справу щодо жорсткого поводження з донькою.

Суд критично оцінює у сукупності з іншими доказами вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 18.02.2015 року, яким ОСОБА_2 визнано винною за ст. 369 ч. 1 КК України та призначено їй покарання за ст. 369 ч. 1 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 8500 грн., оскільки зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_2 вчинила злочин, надавши службовій особі неправомірну вигоду у виді грошових кошів у сумі 800 грн. за сприяння службовою особою у її працевлаштуванні до дитячого садочка прибиральницею території (а.с. 19).

Незважаючи на те, що відповідач не в повному обсязі виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, судом встановлено, що неналежне виконання батьківських обов'язків останньою зумовлене життєвими обставинами відповідача, в тому числі не можливістю нею знайти роботу, оскільки така має 9 класів загальноосвітньої школи, тяжким характером стосунків з її донькою, а також складними, неприязними стосунками із бабусею та тіткою дівчинки.

Таким чином, суд вважає, що слід надати можливість відповідачу змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, оскільки родинні стосунки між матір'ю та донкою з часом можуть налагодитися.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Також, судом в силу вимог ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» враховано рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», де зазначено, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

За таких обставин справи, а також враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні категорично заперечували щодо позбавлення її батьківських прав, наполягала на своїх почуттях кохання та турботи до доньки, і обіцяла змінити своє ставлення та відношення до доньки, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, не можуть бути підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, водночас враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є всі підстави для відібрання доньки ОСОБА_5 від матері ОСОБА_2 із подальшим визначенням її місця проживання органом опіки та піклування та попередженням відповідача про необхідність зміни відношення до доньки.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки суд дійшов до висновку про необхідність відібрання дитини від відповідача ОСОБА_2, то на вимогу позивача з неї, з урахуванням відсутності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, на утримання дитини ОСОБА_5 до досягнення повноліття підлягають стягненню аліменти, у розмірі в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку.

Крім того, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Керуючись ст. ст.6, 10-11, 47, 57-60, 60, 79, 88, .208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Красноармійська Донецької області, від матері ОСОБА_2, без позбавлення батьківських прав, та передати ОСОБА_5 органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області для подальшого її влаштування.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2, в користь особи або дитячого закладу, де буде перебувати дитина, аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішеннясуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: С.В. Данилів