Справа № 766/2138/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м.Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1, та стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Суворовського райсуду м. Херсона від 09.03.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Крім того, рішенням виконкому №22 від 12.06.2016 року відповідачу було визначено спосіб участі у вихованні дитини, шляхом спілкування щотижня з вечора п'ятниці до ранку понеділка та половину літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір'ю, який завжди нею виконувався.

Однак, в травні 2016 року з невідомих їй обставин відповідач звернувся до суду з позовом до неї про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, звинувачуючи її у поганому догляді за дитиною, побиттям сина. Відповідач фактично позбавляє її, як матір спілкуватися з сином та неодноразово упродовж певного періоду утримував дитину у себе без попередження та узгодження. Крім того, 20.01.2017 року ОСОБА_2 забрав їх сина з дитячого садка не повідомивши її та не повернув дитину до теперішнього часу, без жодних пояснень. Лише згодом вона дізналася, що дитина хворіє і він його лікує. Такі протиправні дії відповідача, який самочинно, всупереч рішенню виконкому змінив місце проживання дитини та в такий спосіб позбавив її, як матір можливості доглядати та виховувати його.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м.Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після розірвання шлюбу, а саме з вересня 2015 року його колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4, вказавши, на те що спочатку ОСОБА_1 виконувала рішення виконкому від 12.02.2016 року відповідно до якого було визначено спосіб участі у вихованні сина, однак з березня 2016 року припинила надати можливість спілкуватися з дитиною у порядку та розмірі визначеному рішенням виконкому, на неодноразову зауваження з його боку не реагувала, на телефонні дзвінки не відповідала. У зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що він може краще забезпечити інтереси сина та створити йому кращі умови для проживання.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити первісний позов та визначити місце проживання дитини райом з нею, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Зустрічний позов не визнала, у задоволенні просила відмовити за необгрунтованістю.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав, проти задоволення заперечував, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у тексті зустрічної позовної заяви, а також зазначив, що ОСОБА_1 ніде не працює, та не може належним чином забезпечити матеріально їх сина, тому для належного розвитку дитини проживання та виховання у належних умовах наполягає на задоволені зустрічного позову та визначенні місця проживання неповнолітнього сина разом з ним.

Представники третьої особи: служби у справах дітей Суворовської та Корабельної районної у м.Херсоні ради, пояснили, що повинні враховуватися інтереси дитини, просили первісний позов задовольнити, в задоволені зустрічної позовної заяви відмовити.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013 року та є батьками неповнолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 15.09.2015 року відділом ДРАЦС Суворовського РУЮ у м. Херсоні.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 09.03.2016 року сімейні стосунки між ними не склалися і шлюб було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 року аліменти.

Рішенням Суворовської районної у м. Херсоні ради виконавчого комітету №22 від 12.02.2016 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у виховані сина ОСОБА_4, шляхом спілкування щотижня з 16-45 год. п'ятниці до 07.45 год. понеділка, 1/2 частини літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір'ю, необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв'язку.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов'язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо однаково відповідального ставлення обох батьків до виконання своїх обов'язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання, зокрема:

Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матірю.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 291 Цивільного Кодексу України фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що обоє батьків створили належні умови для проживання та виховання дитини, мають позитивні характеристики, кожен бажає, щоб дитина проживала саме з ним.

Згідно висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 18.04.2017 року доцільно визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип, діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи вік дитини, стан її здоров'я, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, інші обставини, необхідність забезпечення дитини материнською турботою, суд вважає, що місцем проживання дитини слід визначити місце проживання його матері, що буде відповідати її інтересам та вимогам закону, в задоволенні зустрічних позовних вимог про визначення місцем проживання дитини за місцем проживання його батька - слід відмовити. При цьому визначення місця проживання дитини з матір'ю не позбавляє батька права виховувати дитину, утримувати її, спілкуватися з нею.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.7, 141, 150, 153, 155, 157, 160, 161 СК України, ст.ст.29, 291 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4., за місцем проживання матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська