Справа № 381/181/17 Головуючий у І інстанції Буймова Л. П.
Провадження № 22-ц/780/2007/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 38 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

17 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з позовом про стягнення 12 130,89 грн., належних на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2014 року.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3.

Як спадкоємець, вона набула право на суми перерахунку його пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду, що знаходяться в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області в розмірі 12 130, 89 грн.

Оскільки відповідач добровільно відмовляється виплатити вказані кошти, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12 130,89 грн., належних їй на основі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2014 року, серії НОМЕР_1 та на користь держави судовий збір - 640 грн.

На обгрунтування ухваленого рішення місцевим судом, зокрема, зазначено, що статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

В своїх письмових запереченнях представник відповідача зазначає, що вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Суд критично ставиться до наданих представником відповідача заперечень, оскільки посилання представника відповідача на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не стосуються суті даного позову, так як ОСОБА_2 вступила в спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину, зокрема отримала право на перерахунок пенсії.

В позовних вимогах позивач просить стягнути саме суму коштів нарахованих її чоловіку за життя, але які ним отримані не були, тому, відповідно до ст. 1227 ЦК України, дане право перейшло до неї.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не надав суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, а тому позов ОСОБА_2 в підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених апеляційних вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2014 року, серії НОМЕР_1, успадкувала майно померлого ОСОБА_3, який помер 10 червня 2012 року, а саме: перерахунок пенсії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на виконання постанов Фастівського міськрайонного суду, що знаходяться в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Фастів та Фастівському районі Київської області, в сумі 12 130,89 грн., які належали померлому на підставі довідки № 8982/06 від 30.10.2014 року та перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 14.06.2011 року по справі № 2а-15592/11, що знаходиться в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради, перерахунок за 2009 рік в розмірі 4 805,00 грн. перерахунок за 2010 рік в розмірі 5 245,00грн., які належали померлому на підставі довідки №1349 від 27.10.2014 року, та розпорядження від 27.10.2014 року. (а.с.3).

22.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з проханням виплатити належну їй суму по спадщині на основі свідоцтва про право на спадщину за законом, по спадковій справі № 259/2012 ( а.с. 7 ).

Листом №60-П-01 від 03.03.2016 року Управління Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області позивачу повідомлено, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України ( а.с. 8-9 ).

У зв'язку із цим, ОСОБА_2 17 січня 2017 року звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами ( а.с. 1-2 ).

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив із того, що пенсія ОСОБА_3 в зазначеному розмірі, не отримана ним за життя, входить до складу спадщини у відповідності до положень ст. 1218 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, з точки зору апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову на підставі зазначених доказів по справі, віднесених судом до числа належних та допустимих відповідно до положень ст.ст. 58-59 ЦПК України.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 15 25, 177, 1219, 1227 ЦК України, Закону України «Про державний бюджет України», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, спростовуються зазначеними по справі доказами.

Не слугують підставою для скасування судового рішення, на переконання апеляційного суду, і твердження апелянта про те, що зазначена пенсія спадкодавця не входить до складу спадшини, оскільки воно не грунтується на положеннях ст.ст. 1218, 1227 ЦК України

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про віднесення до компетенції Кабінету Міністрів України визначення порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, відсутність належного фінансування витрат на погашення заборгованості, на переконання апеляційного суду, також не спростовують висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, в силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

Відтак, підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду, передбачених ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не вбачає.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області відхилити. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба