Справа № 362/5286/15-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/1003/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 12.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київських області від 30 листопада 2016 року справу за позовом ОСОБА_3 до Васильківської міської ради , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання протиправним , нечинним та скасування рішення 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21 грудня 2012 року .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом .

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 3/10 ідеальних частки будинку № 35 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області..

До складу домоволодіння входить сарай «Б», погріб під «Б», гаражі «В», «Г», «Д», погріб під «В» та огорожа.

Співвласником даного будинку був ОСОБА_4

Рішенням 34 сесії 6 скликання Васильківської міської ради від 21 грудня 2012 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 35, площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:019:0061, та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:019:0062 на імя ОСОБА_5 На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_5 отримав свідоцтва про право власності № 13777407 та № 13783070 на вказані земельні ділянки.

В подальшому, 02 квітня 2014 року, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу продав належні йому 7/10 частин домоволодіння № 35 по вулиці Володимирській в місті Василькові Київської області та вищевказані земельні ділянки ОСОБА_2

Під час слухання справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних актів на земельні ділянки , договору купівлі-продажу та встановлення порядку користування земельною ділянкою , позивачем було зясовано, що на Акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, які є невідємною частиною технічної документації, яка стала підставою для виготовлення вищевказаних свідоцтв про право власності на спірні земельні ділянки, стоїть не її підпис, крім того, вона не була присутня при винесенні меж спірних земельних ділянок в натуру на місцевості, коли працювала землевпорядна організація ПП «Гранд-С».

Таким чином, технічна документація на спірні земельні ділянки була виготовлена з порушенням законодавства. Вищевказане в подальшому сприяло прийняттю відповідачем незаконного рішення про затвердження недостовірної технічної документації, виготовленої з порушеннями земельного та землевпорядного законодавства, яке повинно бути визнане недійсним у відповідності до вимог ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України як спосіб захисту її порушеного права.

Позивач просила визнати недійсним та скасувати рішення 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21 грудня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вулиці Володимирській, 35 в місті Василькові Київської області площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :04:019:0061 та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:019:0062 на імя ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_6 зазначив , що позивачем не ставиться питання про скасування свідоцтв про право власності, оскільки це питання вже вирішувалось в судовому порядку апеляційним судом, а визнання спірного рішення Васильківської міської ради незаконним є підставою для звернення до апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Представник Васильківської міської ради , заперечуючи проти позову , позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, зазначив , що спірне рішення органу місцевого самоврядування, є актом одноразового застосування та, у звязку із цим, вичерпав свою дію фактом його виконання, а саме: виготовленням державного акту на землю та його державною реєстрацією. У звязку із цим, умовно порушене право позивача може бути відновлено лише шляхом скасування правовстановлюючих документів на землю виданих третім особам. Однак, позивач позовну вимогу про скасування актів про право власності на землю не ставить, з огляду на це позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту порушеного права.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року задоволено позов.

Визнано недійсним та скасовано рішення 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21 грудня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вулиці Володимирській, 35 в місті Василькові Київської області площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:04:019:0061 та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:019:0062 на імя ОСОБА_4.

Додатковими рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року вирішено питання про судові витрати .

Не погоджуючись з рішенням суду , третя особа ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду від 30 листопада 2016 року скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначала , що судом невірно застосовані норми матеріального права , оскільки на її думку справа мала розглядатися в порядку адміністративного судочинства , крім того її не залучено в якості відповідача , а вирішено питання щодо іі права на земельну ділянку , висновки суду не відповідають обставинам справи .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав..

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції ,задовольняючи позовні вимоги , виходив із того , що акт встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки виготовлений з порушенням вимог законодавства , а відтак і рішення прийняте міською радою не відповідає вимогам чинного законодавства .

Однак з такими висновками , колегія суддів не погоджується з таких підстав .

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Як видно із матеріалів справи , ОСОБА_3 звернулась із позовом до Васильківської міської ради і ставила питання про визнання недійсним та скасувати рішення 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21 грудня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вулиці Володимирській, 35 в місті Василькові Київської області площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :04:019:0061 та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий№ :04:019:0062 на імя ОСОБА_4.

Натомість , як видно із матеріалів справи , ОСОБА_2 на даний час є власником земельної ділянки і частини будинку відповідно до договору купівлі продажу ( а.с. 33-34)

Крім того , рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року встановлено, та, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказуванню, що позивач на підставі договору дарування від 08 травня 2002 року є власником 3/10 частин будинку № 35 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області загальною площею 109,2 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м. До складу домоволодіння входить також сарай Б, погріб під Б, гаражі В, Г, Д, погріб під В та огорожа. Іншим співвласником даного будинку був ОСОБА_4, якому належало 7/10 частин вищевказаного будинку на підставі договору дарування від 27 вересня 2006 року. До складу домоволодіння входять також гаражі В, погріб під В та огорожа у спільному користуванні.

Як видно із матеріалів справи , ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки , або її користувачем .

Рішенням Васильківської міськради 34 сесії 6 скликання від 21 грудня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вул. Володимирська, 35 в м. Василькові Київської області, площею 0,0700 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :04:019:0061 та площею 0,0497 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:019:0062. На підставі зазначених рішень ОСОБА_4 2 грудня 2013 року на вказані земельні ділянки отримав свідоцтва про право власності. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу 02 квітня 2014 року продав ОСОБА_2 належні йому 7/10 частини домоволодіння № 35 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області та земельні ділянки за цією ж адресою площею 0,0700 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :04:019:0061 та площею 0,0497 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:019:0062. ( т.1 а.с.8-10)..

Згідно з розясненнями, викладеними у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 кітня 2004 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України .

Відповідно до п. г. ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частина 1 ст. 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п.1.14. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 354/3647 від 04 червня 199 року Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею

(в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі Довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується

власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і

представником районного (міського) відділу (управління) земельних

ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до

технічної документації зі складання відповідного державного акта,

другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з

державним актом на землю власнику або користувачу земельної

ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається

про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків.

( Пункт 1.14 в редакції Наказу Держкомзему N 27 ( z0181-00 ) від

29.02.2000 )

Будь-які застереження , що цей акт мають підписати інші особи крім власника земельної ділянки виконавця робіт і

представника районного (міського) відділу (управління) земельних

ресурсів Держкомзему України , відсутні, а тому до посилань позивача на ту обставину , що вона не підписувала акт встановлення межі земельної ділянки, колегія суддів ставиться критично .

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК. У разі якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за результатами розгляду суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 . як власниця майна відповідачем у позові зазначена не була, суд відповідно до ст. 33 ЦПК питання про її залучення до участі у справі в якості співвідповідача не вирішував, хоча рішення суду безпосередньо стосується її права на будинок і земельну ділянку .

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом в порушення ст. 33 ЦПК України до прийняття рішення по справі не замінено неналежних відповідачів. Так, з огляду на "редакцію" позовних вимог ОСОБА_3 відповідачами по справі повинні бути не лише Васильківська міська рада Київської одласті , а і ОСОБА_2 . Наведене не може бути виправлено апеляційним судом, так як заміну неналежного відповідача може бути здійснено до прийняття рішення місцевим судом.

Як зазначено в ухвалі N 2010/5609/12 від 21 вересня 2016 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вимогами ст. 130 ЦПК України, під час попереднього судового засідання суд має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 33 ЦПК України.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Відповідно до ст. 304 ЦПК України, суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою І "Апеляційне провадження" розділу V ЦПК України. У зв'язку з цим, зокрема, в апеляційній інстанції не вирішується питання про залучення до участі у справі осіб, яких не залучив суд першої інстанції (крім правонаступників), оскільки на стадії апеляційного провадження справа вже є розглянутою судом першої інстанції відносно тих осіб, склад яких сформовано у першій інстанції. Лише в цих межах апеляційний суд може перевіряти законність рішення суду першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Суд першої інстанції не виконав обов'язку, передбаченого ст. 130 ЦПК України, ухваленим рішенням вирішив питання про права та обов'язки апелянта , яка не була залучена в якості співвідповідача до участі у справі, на що обґрунтовано посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі , апеляційний суд, обмежений вирішувати таке питання на стадії апеляційного розгляду справи.

За обставин, коли розгляд справи потребує участі усіх осіб, які мають відношення до предмета спору, а питання про залучення усіх належних відповідачів судом першої інстанції не вирішено, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог (розгляд справи по суті) не перевіряється.

Постановляючи рішення , суд першої інстанції не встановив всі фактичні обставини справи, не дав належну оцінку зібраним доказам, не визначився зх. характером правовідносин ,що виникли між сторонами , дійшов помилкового висновку про задоволення позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316.319 ЦПК України . колегія суддів ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київських області від 30 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді