Справа № 377/478/15-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/1683/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 18.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівОлійника В.І., Матвієнко Ю.О.,
при секретаріВолошину В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 представник неповнолітнього ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 представник неповнолітнього ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову вказувало, що на підставі вказаного договору позивач надав ОСОБА_8 споживчий кредит на купівлю транспортного засобу на суму 141 379,62 грн., який він зобов'язався повернути та сплатити проценти шляхом сплати ануїтентних щомісячних платежів у розмірі 1 684,00 грн. у строк до 05.06.2014 року, а з 06.06.2014 року у розмірі 4 045,00 грн., але у будь-якому випадку не пізніше 05.12.2019 року, якщо не буде встановлений інший термін.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальник передав у заставу автомобіль СНЕVROLET CRUZE, 2012 р.в., державний номер НОМЕР_1, вартістю 161 500,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року позичальник ОСОБА_8 помер.

Після його смерті залишилася заборгованість по кредиту у розмірі 129 685,15 грн. та процентах у розмірі 0,61 грн., нарахованих не несплачених до дня його смерті.

Банк направив до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимоги до спадкоємців від 10.09.2013 року про необхідність погашення заборгованості спадкодавця.

Листом від 25.06.2014 року Славутицька міська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_8 була відкрита спадкова справа. Спадкоємцями померлого є його сини ОСОБА_6 -на 1/4 частку майна і ОСОБА_7 - на 3/4 частки майна.

Просило стягнути заборгованість за договором від 05.12.2012 року за № 0 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу у розмірі 129 685 грн. 76 коп., а саме з: ОСОБА_7 - у розмірі 97 264,32 грн.; ОСОБА_6 - у розмірі 32 421,44 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ "УкрСиббанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_8 уклали договір № 0 від 05 грудня 2012 року, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит на купівлю автомобіля на суму 141 379,52 грн., який він зобов'язався повернути та сплатити проценти шляхом сплати ануїтентних щомісячних платежів у розмірі 1 684,00 грн. у строк до 05.06.2014 року, а з 06.06.2014 року у розмірі 4 045,00 грн., але у будь-якому випадку не пізніше 05.12.2019 року відповідно до Графіка (Додаток 1), якщо не буде встановлений інший термін.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту між сторонами 05 грудня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу № 0, за умовами якого заставодавець передає в заставу рухоме майно - транспортний засіб марка СНЕVROLET CRUZE, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 161 500,00 грн., який належить позичальнику на праві власності.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.04.2015 року залишок заборгованості ОСОБА_8 за кредитом становить 129 685,15 грн., який рахується з 07.05.2013року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом станом на 14.04.2015 року залишок заборгованості ОСОБА_8 по процентах за користування кредитом становить 0,61 грн., який рахується з 07.05.2013 року.

10 вересня 2013 року позивач надіслав до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців боржника на суму 129 685,76 грн., яка отримана адресатом 13.09.2013 року.

Крім того, позивач надіслав аналогічну вимогу до спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яка отримана адресатами 19.09.2013 року.

Листом від 25.06.2014 року № 338/02/14, отриманим позивачем 03.07.2014 року за вх. № 30-91/2009, завідувач Славутицької міської державної нотаріальної контори повідомила позивача, що після смерті ОСОБА_8 була відкрита спадкова справа № 50/2013:

З оглянутої копії спадкової справи вбачається, що спадкоємцями померлого є його сини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - на 1/4 частину спадкового майна та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, - на 3/4 частки спадкового майна. А заяви про відмову від прийняття спадщини подали: мати померлого - ОСОБА_9 на користь сина померлого ОСОБА_7; син померлого - ОСОБА_10 на користь сина померлого ОСОБА_7; дружина померлого - ОСОБА_7

3 вимогою банку ознайомлені: законний представник спадкоємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_7, які звернулися до нотаріальної контори особисто.

Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду даної цивільної справи, за спадковою справою, відкритою після смерті ОСОБА_8, не було подано жодних документів стосовно майна, яке залишилося як спадщина після його смерті, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання - межі вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців, а тому позов є недоведеним та необгрунтованим.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 1282 ЦК України зазначено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржникам перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи Банк звертаючись до суду із вказаним позовом посилався на те, що спадкоємцями померлого є його сини ОСОБА_6 - на 1/4 частку майна і ОСОБА_7 - на 3/4 частки майна, а тому з них слід стягнути на його користь заборгованість у розмірі з ОСОБА_7 - 97 264,32 грн. та з ОСОБА_6 - у розмірі 32 421,44 грн.

Проте, позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив, що спадкоємці отримали у спадщину майно, межі вартості якого дадуть їм змогу відшкодувати банку заборгованість саме у такому розмірі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення дій Банком для визначення об»єму та вартості спадкового майна, в межах якого спадкоємці повинні відповідати перед кредитором за борги спадкодавця - боржника. Незаявлялися позивачем відповідні клопотання і під час розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованості та недоведеності позовних вимог відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Ю.О.Матвієнко

В.І.Олійник