РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/247/17

Провадження № 2-о/700/21/17

25 квітня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Бондарчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за заявою заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хижинської сільської ради Лисянського району про визнання спадкового майна безхазяйним,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хижинської сільської ради Лисянського району звернувся до суду з заявою про визнання спадкового майна безхазяйним.

В судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що до Звенигородської місцевої прокуратури надійшло звернення Хижинської сільської ради з проханням вжити заходів представницького характеру з метою визначення правового статусу земельної ділянки, а саме земельної частки (паю) в адміністративних межах її території, яка належала померлій ОСОБА_2 та спадкоємці якої не заявили про своє право на спадщину або взагалі відсутні. Хижинська сільська рада самостійно не може звернутися з відповідною заявою, у звязку з тим, що в штатному розписі відсутня посада юриста, який міг би подати її до суду.

Встановлено, що ОСОБА_2 мешканка с.Хижинці Лисянського району померла 26.02.1997 року, що підтверджується актовим записом про смерть №4 від 26.02.1997 року та довідкою виконавчого комітету Хижинської сільської ради від 02.03.2017 року №99.

Померла являється власником земельної ділянки, площа якої становить 3.87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів по Хижинській сільській раді за №196, вартість якої згідно довідки виданої відділом Держгеокадастру в Лисянському районі станом на 06.03.2017 року становить 111924 грн.

Спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Лисянської державної нотаріальної контори не зверталися. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №47070486 від 14.03.2017 року.

Таким чином, на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує.

З огляду на вищевикладене просять визнати спадщину, а саме земельну ділянку площею 3.87 умовних кадастрових гектарів,згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166 в адміністративних межах Хижинської сільської ради, вартістю 111924 грн., яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Хижинці в особі Хижинської сільської ради.

Заінтересована особа: представник Хижинської сільської ради в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить заяву задоволити повністю та розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

ОСОБА_2 померла 26.02.1997 року, що підтверджується актовим записом про смерть №4 від 26.02.1997 року. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки, площа якої становить 3.87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів по Хижинській сільській раді за №196.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Лисянському районі №10-23-0.290-124/107-17 від 06.03.2017 р. нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 станом на 06.03.2017 року становить 111924 грн.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №365/01-16 від 14.03.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Лисянської державної нотаріальної контори не зверталися.

На даний час спадщина після смерті ОСОБА_2 є не прийнята. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 нікому не видавалося, відсутні відомості про наявні заповіти, спадкові договори що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, що підтверджує той факт, що вже більше 20 років на спадщину померлої ніхто не претендує.

Невизначеність правового земельної ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_2 не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати їх за призначенням з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій.

В абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз'яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується вчинене на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином до матеріальних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини, а щодо процесуальних правовідносин, то законодавство здійснюється відповідно до законів чинних на час виникнення процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а саме, ст..ст.269-273 ЦПК України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

За ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року суб'єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 137 ЦК УРСР майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів. Оскільки законодавство, повноваження органів і процедура визнання майна безхазяйним змінились, вбачається за необхідне визнати не успадковану земельну ділянку безхазяйним майном і передати її у власність територіальної громади с.Хижинці, в особі Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Згідно ст. 273 ЦПК України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйним та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної речі у власність відповідної територіальної громади.

З виписки з рішення Хижинської сільської ради №6-8/VІІ від 18.02.2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 3,87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166 в адміністративних межах Хижинської сільської ради, вартістю 111924 грн., яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 була взята на облік 18.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Про взяття безхазяйної речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Згідно ч. 2 ст. 327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Таким чином, заявником дотримано визначеної ст. 335 ЦК України процедури набуття права власності на безхазяйну нерухому річ. З дня взяття на облік вказаного безхазяйного нерухомого майна минуло більше року.

Як вбачається з матеріалів справи, даних про можливих власників майна не встановлено, тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215, 269- 273, ЦПК України, ст. ст. 137, 555 ЦК УРСР, ст. ст. 327, 335 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хижинської сільської ради Лисянського району про визнання спадкового майна безхазяйним задоволити.

Визнати спадщину (земельну ділянку площею 3,87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166 в адміністративних межах Хижинської сільської ради, вартістю 111924 грн., яка відкрилась після смерті ОСОБА_2) безхазяйним майном.

Передати у власність територіальної громади с.Хижинці в особі Хижинської сільської ради земельну ділянку площею 3,87 умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0100166 в адміністративних межах Хижинської сільської ради, вартістю 111924 грн..

Сторонам розяснити, що з повним текстом рішення вони можуть ознайомитись в приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області 03 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча -