Справа № 750/5193/15-ц Провадження № 22-ц/795/14/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Висоцької Н.В., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ будинку та надвірних будівель,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить змінити дане рішення в частині виділу в натурі ОСОБА_5 сараю «Б-1» та погребу «б».

У травні 2015 р. ОСОБА_5 пред'явив позов до ОСОБА_7, у якому, після зменшення позовних вимог, просив виділити йому в натурі 8/13 частин житлового будинку з надвірними будівлями й спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-2, площею 2,3 м2, веранду 1-3, площею 7,7 м2, комору 1-4, площею 1,2 м2, кухню 1-5, площею 10,1 м2, коридор 1-6, площею 4,3 м2, кімнату 1-7, площею 6,8 м2, кімнату 1-8, площею 8,1 м2, кімнату 1-9, площею 17,5 м2, ганок «а-3», площею 2,6 м2, погріб «а-2», площею 7,0 м2, погріб «б», площею 6,7 м2, і сарай «Б-1», площею 28,1 м2, припинити право спільної з ОСОБА_7 часткової власності на ці об'єкти, а у разі відхилення від розміру часток сторін у них - змінити ці частки та присудити грошову компенсацію тому співвласнику, частка якого зменшилась, і відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, якому на праві власності належить 5/13 часток спірних будинку й надвірних будівель та споруд, не вдалося врегулювати у позасудовому порядку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: ОСОБА_5 виділено у натурі 8/13 частин житлового будинку з надвірними будівлями й спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 97416 грн. 00 коп., а саме: коридор 1-2, площею 2,3 м2, вартістю 3251 грн. 00 коп., веранду 1-3, площею 7,7 м2, вартістю 9030 грн. 00 коп., комору 1-4, площею 1,2 м2, вартістю 1696 грн. 00 коп., кухню 1-5, площею 10,1 м2, вартістю 14274 грн. 00 коп., коридор 1-6, площею 4,3 м2, вартістю 6619 грн. 00 коп., кімнату 1-7, площею 6,8 м2, вартістю 10467 грн. 00 коп., кімнату 1-8, площею 8,1 м2, вартістю 12468 грн. 00 коп., кімнату 1-9, площею 17,5 м2, вартістю 26936 грн. 00 коп., погріб «а2», вартістю 4503 грн. 00 коп., ганок «а4», вартістю 289 грн. 00 коп., сарай «Б», вартістю 2189 грн. 00 коп., погріб «б», вартістю 3502 грн. 00 коп., і вбиральню «Д», вартістю 2192 грн. 00 коп., згідно з єдиним варіантом, що наведений у висновку експертів Чернігівського відділення КНДІСЕ № 2902/2903/15-24 від 29.10.2015 р.; з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто 5528 грн. 00 коп. компенсації переотриманої частки у спільному майні й 3687 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- ухвалу про проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по справі не виконано внаслідок неналежного виконання представником ОСОБА_7 своїх обов'язків і неотриманням ОСОБА_7 копії цієї ухвали,

- суд І інстанції, виділивши ОСОБА_5 сарай «Б-1» та погреб «б», всупереч ст. 41 Конституції України і ст.ст. 3 п. 2 ч. 1, 321 ЦК України позбавив ОСОБА_7 права власності на частку в цих будівлях. Крім того, позивачем не внесено на депозитний рахунок суду вартості переотриманої частки у спільному майні. До того ж, у резолютивній частині рішення судом не зазначено про припинення права спільної часткової власності сторін на спірні об'єкти,

- при вирішенні справи місцевий суд не врахував розміру ідеальних часток сторін у спірному майні і при визначенні площі, яка відповідає часткам сторін у жилому будинку, помилково виходив із сукупного розміру будинку та всіх надвірних будівель і споруд,

- суд належним чином не мотивував спосіб визначення розміру грошової компенсації відповідачеві частки у спільній частковій власності, вказавши її виходячи не з ринкової, а з інвентарної вартості, яка є заниженою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, а ОСОБА_5 та його представник просили її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з даних висновку експертизи № 2902/2903/15-24 від 29.10.2015 р., згідно з яким виділення ОСОБА_5 вказаної у позовній заяві частини будинку не потребуватиме ніяких переобладнань у будинку, що сарай «Б-1» знаходиться у ветхому технічному стані, що перенесення існуючої у ньому перегородки відповідно до ідеальних часток сторін у праві власності на сарай може спричинити його руйнування і унеможливить експлуатацію погреба «б» та що сарай «Б-1» і погреб «б» не є самостійними об'єктами права власності сторін, у зв'язку з чим вони підлягають виділу не кожна окремо, а у складі складної речі.

Суд не встановив підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_5 згідно з договором купівлі-продажу від 14.05.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинською Т.В. за реєстровим № 687, належить 8/13 ідеальних частин будинку й всіх надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено копіями даного договору (а.с. 7-9) і виготовленого цим же нотаріусом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3370763 від 14.05.2013 (а.с. 10).

ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу від 18.10.1980, який посвідчено державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-7968, належить 5/13 ідеальних частин вказаних будинку й надвірних споруд, що підтверджено копією цього договору (а.с. 71-74).

Згідно з єдиним варіантом висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, який виготовлено експертами Чернігівського відділення КНДІСЕ, від 29.10.2015 № 2902/2903/15-24 (а.с. 103-119):

- загальна вартість будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями й спорудами становить 149318 грн 00 коп., а частка сторін у них в грошовому виразі відповідно складає: ОСОБА_5 (8/13) - 91888 грн 00 коп., а ОСОБА_7 (5/13) - 57430 грн 00 коп.,

- власникові 8/13 частин спірних об'єктів пропонується виділити: у будинку - коридор 1-2, вартістю 3251 грн 00 коп., веранду 1-3, вартістю 9030 грн 00 коп., комору 1-4, вартістю 1696 грн 00 коп., кухню 1-5, вартістю 14274 грн 00 коп., коридор 1-6, вартістю 6619 грн 00 коп., кімнату 1-7, вартістю 10467 грн 00 коп., кімнату 1-8, вартістю 12468 грн 00 коп., кімнату 1-9, вартістю 26936 грн 00 коп., погріб «а2», вартістю 4503 грн 00 коп., ганок «а4», вартістю 289 грн 00 коп., а також надвірні будівлі й споруди - сарай «Б», вартістю 2189 грн 00 коп., погріб «б», вартістю 3502 грн 00 коп., вбиральню «Д», вартістю 2192 грн 00 коп., а всього на суму 97416 грн 00 коп.;

- власникові 5/13 частин цих же об'єктів пропонується виділити: у будинку - кімнату 2-1, вартістю 17393 грн 00 коп., кімнату 2-2, вартістю 21395 грн 00 коп., шафу 2-3, вартістю 827 грн 00 коп., сіни 2-4, вартістю 4822 грн 00 коп., кухню 2-5, вартістю 7165 грн 00 коп., ганок «а3», вартістю 300 грн 00 коп., а всього на суму 51902 грн 00 коп.;

- власникові 5/13 частин спірних об'єктів пропонується компенсувати 5528 грн 00 коп. втраченої частки у власності на будинок і надвірні будівлі та споруди.

Жоден з учасників судового розгляду не заперечує, що:

- вказаними будинком, надвірними будівлями й спорудами сторони фактично користуються так, як зазначено у вищеописаному висновку експертизи, за винятком того, що сараєм «Б» користується обидві сторони, а погребом «б» користується лише ОСОБА_7; частини будинку, якими користуються сторони, є відокремленими,

- після відкриття провадження у даній справі ОСОБА_5 передано у власність частину присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1, на якій розташовані спірні будівлі й споруди, розміром 0,0345 га, що підтверджено копіями відповідного свідоцтва № НОМЕР_1 від 02.07.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2015 № 40017642, які видано Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 44, 45),

- внаслідок переходу вищевказаної частини присадибної земельної ділянки у власність позивача частина сараю «Б» знаходиться на належній позивачеві частині присадибної земельної ділянки, а інша незначна його частина знаходиться на тій частині присадибної земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача,

- погреб «б» розташований під сараєм «Б» і цей погреб знаходиться на частині присадибної земельної ділянки, що належить позивачеві. Ці обставини, крім пояснень всіх учасників судового розгляду, також підтверджуються копією експлікації присадибної земельної ділянки, про яку йдеться (а.с. 18), і висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 06.04.2017 № 35/36/17-24, який виготовлено Чернігівським відділенням КНДІСЕ (а.с. 256-260).

Згідно з згаданими висновками експертизи і роз'ясненням до висновку експертизи від 06.04.2017 № 35/36/17-24 (а.с. 270-271), технічна можливість виділення ОСОБА_7 у власність відокремленої частини сараю «Б» відсутня.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Рішення в частині способу поділу будинку, погреба «а2», ганку «а4», вбиральні «Д», ганку «а3» та розподілу судових витрат не оскаржується і суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками проведених по справі експертиз, т.я. доказів, які б їх спростовували, у ході розгляду справи не здобуто.

Обраний судом І інстанції спосіб поділу спірних нерухомих об'єктів відповідає приписам ст.ст. 183 ч. 2, 186, 188, 358 ч. 3, 364 ч.ч. 1, 3 ЦК України.

Жоден з доводів апеляційної скарги не дає підстав для її задоволення. Так:

- твердження ОСОБА_7 про те, що місцевий суд, виділивши ОСОБА_5 сарай «Б-1» та погреб «б», позбавив його права власності на частку в цих об'єктах всупереч ст. 41 Конституції України і ст.ст. 3 п. 2 ч. 1, 321 ЦК України, ґрунтується на хибному тлумаченні ОСОБА_7 цих норм права,

- те, що позивачем не внесено на депозитний рахунок суду вартості переотриманої частки у спільному майні, не має значення для справи виходячи з норм права, що регулюють спірні правовідносини,

- відсутність у резолютивній частині оскаржуваного рішення вказівки про припинення права спільної часткової власності сторін на спірні об'єкти не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки такий наслідок їх поділу прямо передбачений ч. 3 ст. 384 ЦК України, а тому відсутня потреба вказувати про нього у рішенні суду,

- твердження апелянта про те, що при вирішенні справи місцевий суд не врахував розміру ідеальних часток співвласників у спірному майні, суперечить здобутим по справі та описаним вище доказам,

- перевірити доводи апеляційної скарги щодо того, що при визначенні площі, яка відповідає часткам сторін у жилому будинку, суд І інстанції помилково виходив із сукупного розміру будинку та всіх надвірних будівель і споруд, та що розмір грошової компенсації відповідачеві частки у спільній частковій власності є заниженим, апеляційний суд не мав можливості, т.я. представник ОСОБА_7 після відповідного роз'яснення апеляційного суду відмовився від проведення по справі повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Отож підстави для зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі доказів, наданих суду І інстанції, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: