Справа № 758/2738/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (надалі ПАТ «Родовід Банк»), заінтересовані особи: ОСОБА_1, Подільський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі Подільський РВ ДВС м. Києва) на дії та рішення державного виконавця Слободчика Дмитра Григоровича, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Подільський РВ ДВС м. Києва, в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця Подільський РВ ДВС м. Києва Слободчика Д.Г. та скасувати винесену ним постанову від 24.12.2016 р. про повернення ПАТ «Родовід Банк», як стягувачу, виконавчого документа - виконавчого листа № 758/2738/14-ц, виданого Подільським районним судом м. Києва 26.02.2015 р., на стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 24.12.2016 р. державним виконавцем Подільський РВ ДВС м. Києва Слободчиком Д.Г. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52671125 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 758/2738/14-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 26.02.2015 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1 910 дол. 09 центів США тілу кредиту та процентам, 2 153, 14 грн. - 3 % річних. Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була отримана ПАТ «Родовід Банк» 08.02.2017 р. Скаржник вважає, що державним виконавцем неправомірно повернутий виконавчий лист, оскільки ним не в повній мірі вжито заходів по примусовому виконанню судового наказу відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та вимоги скарги задовольнити.

В судове засідання представник ВДВС Подільського РВ ДВС м. Києва не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 379 ч. 2 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 758/2738/14-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені, 3% річних з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1 910 дол. 09 центів США тілу кредиту та процентам, 2 153, 14 грн. 3 % річних.

25 червня 2015 р. Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1 910 дол. 09 центів США тілу кредиту та процентам, 2 153, 14 грн. 3 % річних.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою державного виконавця по ВП № 52671125 від 24.12.2016 року повернуто виконавчий лист № 758/2738/14-ц стягувачеві виданий на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 2506.2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1 910 дол. 09 центів США тілу кредиту та процентам, 2 153, 14 грн. 3 % річних. При цьому державний виконавець керувався п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону вiд 21.04.1999 № 606-XIV), який втратив чинність з 05.10.2016 р. в зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин (в редакції закону від 02.06.2016 р. № 1404-VIII).

А відтак, вказана правова норма не підлягала застосуванню державним виконавцем при винесенні оскаржуваної заявником, який є стягувачем у виконавчому провадженні, постанови від 24.12.2016 р.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин (в редакції закону від 02.06.2016 р. № 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві (в редакції закону від 02.06.2016 р. № 1404-VIII).

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

На спростування доводів заявника та наданих ним документів державним виконавцем не надано жодного документу або посилання на такі докази.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2016 року ВП № 52671125 не були вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державним виконавцем не були вжиті усі можливі заходи для примусового виконання судового наказу, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а тому наявні всі підстави для визнання таких дій незаконними, що в свою чергу є підставою для скасування вказаної постанови.

Таким чином, скарга є заснованою на законі, доводи є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а відтак порушене право заявника підлягає захисту.

Відповідно до ст.389 ЦПК України про виконання ухвали органу державної виконавчої служби необхідно повідомити районний суд не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 р. № 1404-VIII), керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208-209, 383-387, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Подільський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії та рішення державного виконавця Слободчика Дмитра Григоровича - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії держаного виконавця Подільського РВ ДВС м. Києва Слободчика Дмитра Григоровича при винесенні постанови по виконавчому провадженні № 52671125 від 24 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову держаного виконавця Подільського РВ ДВС м. Києва Слободчика Дмитра Григоровича від 24 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 52671125 про примусове виконання виконавчого листа № 758/2738/14-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 26.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1 910 дол. 09 центів США тілу кредиту та процентам, 2 153, 14 грн. 3 % річних.

Подільському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомити Подільський районний суд м.Києва про виконання даної ухвали в місячний строк з дня одержання ухвали.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова