Справа № 128/3828/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі -Кіяниця А.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про стягнення витрат пов*язаних з оплатою послуг адвоката, стягнення інфляційних коштів, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про стягнення витрат пов*язаних з оплатою послуг адвоката, стягнення інфляційних коштів, стягнення моральної шкоди.

Зменшивши позовні вимоги ( від 19 грудня 2016 року) , позов обґрунтував тим, що через протизаконне тривале звільнення та не звільнення його з роботи, не повернення коштів по судовому рішенню, не видачі трудової книжки, йому окрім моральної шкоди нанесено і значні матеріальні збитки, з боку відповідача він вимушений був звернутися 24.09.14 р. із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зобов'язання звільнити його з роботи, рішенням райсуду від 02.06.15р. по справі №128-4727-14ц позов задоволено частково, ухвалою апеляційного суду вищезазначене рішення скасовано, ухвалою касаційного суду рішення апеляційного скасовано, рішення районного суду залишено без змін.

Вказує, що судді ВССУ, не звернули увагу, що правопорушення є довготривалим і не врахували, що правову допомогу йому здійснювали два адвокати за відповідну винагороду (оригінали договорів та квитанцій є в справі №128-4727-15р.) при цьому, адвокату ОСОБА_3 кошти враховані рішенням райсуду, а адвокату ОСОБА_4, сплачені кошти в сумі 3 560,45 грн. за роботу та послуги в апеляційній та касаційній судових інстанціях не враховано. Юридичні послуги адвоката ОСОБА_4 по виконанню апеляційних робіт були своєчасні та кваліфіковані. Заперечення на апеляційну скаргу (т.2 а.с.139), на підставі якої незаконно було змінено рішення рай суду було підготовлено адвокатом ОСОБА_4, вона також приймала участь і у судових засіданнях під час розгляду справи.

Вважає, що вказані дії відповідача по неповерненні йому коштів за юридичні послуги адвокатом ОСОБА_4 є незаконними та такими, що порушують право на захист, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу .

Крім цього, зазначає, що за період з липня 2015 року по даний час, враховуючи інфляцію, відповідач має сплатити йому інфляційні витрати в розмірі 821,68 грн. за несплату вказаних витрат , понесених ним на правову допомогу . Вказані дії відповідача , він вважає порушенням його конституційних прав, що завдало йому душевних страждань, він постійно знаходися в пригніченому стані, втратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився, тому вважає , що відповідач завдав йому і моральну шкоду .

Просить суд стягнути з відповідача на користь його користь : 3 560,45 грн. - сплачені кошти судових витрат, пов*язаних з оплатою послуг адвоката ОСОБА_4 по справі №128-4727-14ц в апеляційній та касаційній інстанціях; стягнути з відповідача на її користь інфляційні кошти в сумі 821, 68 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Відповідач - представник ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно просить суд відмовити у задоволені позову , оскільки вважає , що суд 1-ої інстанції всупереч нормам матеріального та процесуального права України стягнув кошти з відповідача повторно за один і тим же предметом позову та за один і то й же період, що суперечить нормам чинного законодавства України. Зазначив, що це вже не перший випадок, коли позивач зловживає своїм правом звернення до суду, чим завдає значних матеріальних збитків відповідачу в особі ПрАТ «Діпрозв'язок» 100 % акцій якого належить державі, тобто відповідач належить до державного сектор економіки.

19.12.2016 року представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, оглянувши матеріали цивільної справи №128/4727-14-ц, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та такий, що підлягає не задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом щодо забов*язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013р., стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, зобов*язано «Приватне акціонерне товариство "Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв"язок"" здійснити звільнення з роботи ОСОБА_1 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки строком в 27 календарних днів (за період 2012-2013р.р.) з 20.05.2013р.; стягнено з відповідача на користь ОСОБА_1 оплату відпускних за 27 календарних днів в розмірі 3365,55 грн.; вихідну допомогу на суму 9195,78 грн.; оплату за час затримки розрахунку за 499 днів на суму 62 200,35 грн.; моральну шкоду на суму 1000 грн. В стягненні решти сум по позовним вимогам відмовлено; стягнено з відповідача та користь позивача судові витрати за послуги адвоката ОСОБА_3 на суму 5 500 грн.( том 2, а.с.76-77).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 вищезазначене рішення суду скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» про зобов*язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20.05.2013 року, стягнення вихідної допомоги, стягнення відпускних, стягнення середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.161-164, том №2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 року скасовано, Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року залишено в силі (а.с.242-244, том 2).

Постановою Верховного суду України від 06.04.2016 року у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року відмовлено (а.с. 350-352, том №2).

16.05.2016 року позивач звертався до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат за послуги адвоката ОСОБА_4 в сумі 3 560, 45 грн по цивільній справі №128/4727/14-ц. Ухвалою Вінницького районного суду від 22.06.2016 року в задоволенні даної заяви відмовлено (а.с.33-34, том №3).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.10.2016 року вищезазначена ухвала від 22.06.2016 року залишена без змін (а.с.75-76, том №3).

З акту виконаних робіт від 16.07.2015 року вбачається, що адвокат ОСОБА_4, яка діє на підставі свідоцтва про право на адвокатською діяльністю НОМЕР_1, з однієї сторони та ОСОБА_1, з другої сторони, склали цей акт про наступне: на виконання умов договору про надання правової допомоги від 02 червня 2015 року адвокатом надано клієнту правову допомогу в рамках провадження по цивільній

№128/4727/14-ц, а саме: Консультація по трудовому спору (12.06.2015 року - витрачено час 1 год.), підготовка проекту апеляційної скарги на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року (15.06.2015 року - витрачено часу 2 год.) ознайомлення з матеріалами цивільної справи (09.07.2015 року - витрачено часу 2 год; складання письмового заперечення на апеляційну скаргу відповідача (15.07.2015 витрачено часу - 2 год.). Всього адвокатом витрачено 6 год. робочого часу. Відповідно до п. 4.1. Договору Клієнтом проведена оплата Адвокатові за надані послуги (гонорар) в сумі 3560 (три тисячі п'ятсот шістдесят) гривень 45 коп. (а.с.148, том 2).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, матеріалами цивільної справи №128/4727/14-ц безперечно встановлено, що адвокатом, яка приймала участь в розгляді справи зі здійсненням захисту прав позивача в суді першої інстанції була адвокат ОСОБА_5 Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 року рішення суду першої інстанції від 02.06.2015 року скасоване, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній інстанції участь по справі від сторони позивача приймала адвокат ОСОБА_4Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2015 року скасовано, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.201 року залишено в силі (т.2,а.с.243-244).

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до положень, викладених в п.8 ч.1 ст. 345 ЦПК України, в ухвалі суду касаційної інстанції зазначаються: наслідки розгляду касаційної скарги, які формулюються у резолютивній частині із зазначенням висновку суду касаційної інстанції, розподілу судових витрат, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Тому, з огляду на вищезазначені обставини, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 просить стягнути судові витрати за послуги адвоката ОСОБА_4, яка брала участь в розгляді справи в апеляційній інстанції та підготовці до розгляду в касаційній інстанції, то суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки дана вимога стосується цивільної справи №128/4727/14 та повинна розглядатись в порядку п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, шляхом подачі заяви про винесення додаткового рішення до суду який ухвалив відповідне рішення , у даному випадку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, який виніс свою ухвалу від 20.01.2016 року у цивільній справі №128/4727/14 . ( п.8 ч.1 ст. 345 ЦПК України)

Враховуючи, що позовна вимога про стягнення з приватного акціонерного товариства "Діпрозв'язок" на користь позивача 3 560,45 грн. - сплачених коштів судових витрат, пов*язаних з оплатою послуг адвоката ОСОБА_4 по справі №128-4727-14ц в апеляційній та касаційній інстанціях не підлягає до задоволення, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь інфляційних коштів в сумі 821, 68 грн. та про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоду в сумі 15 000 грн. також не підлягають до задоволення, оскільки вони є похідними від позовних вимог про стягнення судових витрат, пов*язаних з оплатою послуг адвоката ОСОБА_4

Клопотання представника відповідача про ухвалення окремої ухвали щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та закриття провадження у справі в зв'язку з набранням законної сили рішення суду з того ж самого предмету спору між тими самими сторонами, не підлягає до задоволення, оскільки вони є не обґрунтованими, так як звернення в суд є правом позивача, який не може бути обмежений в його здійсненні.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про стягнення витрат пов*язаних з оплатою послуг адвоката, стягнення інфляційних коштів, стягнення моральної шкоди ,-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 14 квітня 2017 року.

Суддя: