Номер провадження: 22-ц/785/660/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність і дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

24.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 (далі-держвиконавець ВДВС), і, остаточно уточнивши скаргу, просив: визнати неправомірною бездіяльність держвиконавця ВДВС щодо прийняття нею 28.12.2015 року постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа, виданого Приморським районним судом 19.12.2014 року; визнати незаконною постанову від 28.12.2015 року держвиконавця ВДВС про повернення стягувачеві виконавчого документа; визнати неправомірною бездіяльність держвиконавця ВДВС, яка полягає в не надісланні стягувачу процесуальних документів про хід виконавчого провадження й не проведені необхідних та можливих дій з метою виконання рішення; зобовязання держвиконавця ВДВС усунути допущені порушення шляхом прийняття нової постанови про скасування постанови від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві і відновлення виконавчого провадження та вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для виконання рішення суду.

Скаргу обгрунтовано тим, що на примусовому виконанні у ВДВС з січня 2015 року знаходився виконавчий документ, виданий Приморським районним судом 19.12.2014 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди з НАСК «Оранта» та ОСОБА_4

Впродовж з січня 2015 року по жовтень 2016 року ОСОБА_2, як сторона виконавчого провадження, не отримав жодного процесуального документа з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В лютому і жовтні 2016 року заявник звертався до ВДВС із заявами про надання йому інформації про хід виконавчого провадження та надання йому матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення.

18.10.2016 року заявник отримав з ВДВС лист, в якому знаходилась постанова від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа і супровідний лист.

Підставою для повернення виконавчого листа в постанові від 28.12.2015 року зазначено відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Посилаючись на те, що дії та бездіяльність держвиконавця ВДВС є неправомірними і не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_5 просив скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 підтримав скаргу у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник ВДВС заперечувала проти задоволення скарги.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і задовольнити скаргу, посилаючись на незаконність ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи і наявність підстав для задоволення скарги.

У засіданні колегії суддів Севастьянов О.С. скаргу підтримав.

Держвиконавець ОСОБА_3 не зявилась у засідання колегії суддів, сповіщена належним чином на 13.04.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.03.2017 року (а.с.129).

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали на підставі ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України. За змістом ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду і приймає з цього питання нову ухвалу, якщо воно було вирішено з порушенням вимог закону. ОСОБА_2, остаточно уточнивши скаргу, просив: визнати неправомірною бездіяльність держвиконавця ВДВС щодо прийняття нею 28.12.2015 року постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа, виданого Приморським районним судом 19.12.2014 року; визнати незаконною постанову від 28.12.2015 року держвиконавця ВДВС про повернення стягувачеві виконавчого документа; визнати неправомірною бездіяльність держвиконавця ВДВС, яка полягає в не надісланні стягувачу процесуальних документів про хід виконавчого провадження й не проведені необхідних та можливих дій з метою виконання рішення; зобовязання держвиконавця ВДВС усунути допущені порушення шляхом прийняття нової постанови про скасування постанови від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві і відновлення виконавчого провадження та вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для виконання рішення суду (а.с.2-6,18-22).

Скарга підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до ЦПК України, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).

Встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС з січня 2015 року знаходився виконавчий документ, виданий Приморським районним судом 19.12.2014 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди з НАСК «Оранта» та ОСОБА_4 на користь, зокрема ОСОБА_2 (а.с. 40-59).

28.12.2015 року держивконавець ВДВС прийняла постанову про повернення виконавчого листа з підстав відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.8,62,75,76).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, далі- Закон) визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11 ч.1 Закону в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).

Протягом січня 2015 року - жовтня 2016 року ОСОБА_2, як сторона виконавчого провадження, не отримував жодного процесуального документа з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди.

У 2016 році, 26.02.2016 року, а потім 07.10.2016 року стягувач ОСОБА_2 письмово звертався до ВДВС з приводу інформування його про хід примусового виконання рішення суду.

18.10.2016 року стягувач ОСОБА_5 отримав з ВДВС лист, в якому знаходилась постанова ВДВС від 28.12.2015 року про повернення виконавчого листа і відповідь на звернення стягувача від 07.10.2016 року (а.с.8,22,80,81).

Держвиконавець ВДВС, всупереч ст.31 ч.1 Закону, своєчасно, і у встановленому порядку, не надіслав до відома стягувача копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа, а також інші документи виконавчого провадження, які мають надсилатись супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанови про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувану, які повинні надсилатись рекомендованим повідомленням про вручення.

Стягувач стверджував, що під час виконавчого провадження, в період з січня 2015 року по грудень 2015 року, держвиконавець не надіслала йому жодного процесуального документа про хід виконавчого провадження.

Ствердження стягувача в цій частині, держивконавець ВДВС, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростувала.

Так, матеріали виконавчого провадження в копіях, які надані суду першої інстанції, не містять відомостей того, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження і про повернення виконавчого документа своєчасно надсилались стягувану, тобто в січні 2015 року та в грудні 2015 року рекомендованими повідомленнями про вручення.

Державний виконавець в процесі здійснення виконавчих дій має право: одержувати пояснення, довідки та інформацію, у тому числі конфідеційну , безперешкодно входити до приміщень та сховищ, які належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд цих приміщень та сховищ, накладати арешт та інші цінності боржника, звертатися до суду з поданням про розшук боржника або про прийняття вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, крім того, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України (ст.11 п.п.3-5,15,18 Закону в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій).

Крім того, державний виконавець, у встановлені Законом строки, має проводити періодичну перевірку майнового стану боржника.

Так, перевірка щодо майнового стану боржника має проводитись не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

У подальшому, така перевірка має проводитись кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника і кожні три місяці щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав й отримання інформації про доходи боржника (ст. 52 п.8 Закону у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій).

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що держвиконавцеь ВДВС, під час вчинення виконавчих дій в період з січня 2015 року по грудень 2015 року, не вживав передбачених Законом заходів примусового виконання рішення і це виявилося в тому, що він несвоєчасно і не в повному обсязі вчиняв виконавчі дії, чим порушив ст. ст. 11, 52 Закону у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що скарга стягувача на дії та бездіяльність держвиконавця ВДВС в період з січня 2015 року по грудень 2015 року є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню.

У разі доведеності неправомірних дій та бездіяльності держвиконавця ВДВС, суд зобовязує цю посадову особу усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушене право заявника.

Заперечення представника ВДВС у судовому засіданні в суді першої інстанції з посиланням на те, що копії постанов із супровідними листами своєчасно надсилались в січні та грудні 2015 року не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належними і допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової ухвали про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року скасувати.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо прийняття 28.12.2015 року постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа, виданого Приморським районним судом 19.12.2014 року і визнати незаконною постанову від 28.12.2015 року державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про повернення стягувачеві виконавчого документа.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, яка полягає в не надісланні процесуальних документів про хід виконавчого провадження, не проведені необхідних та можливих дій з метою виконання рішення.

Зобовязати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 усунути допущені порушення шляхом прийняття нової постанови про скасування постанови від 28.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та відновлення виконавчого провадження і вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для виконання рішення суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7