Справа №485/325/17 20.04.2017 20.04.2017 20.04.2017
Провадження №22-ц/784/1083/17
Справа № 485/325/17 Головуючий першої інстанції: Лисенко М.Є.
Провадження № 22-ц/784/1083/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Снігурівського РВДВС ГТУЮ Миколаївської області), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» (далі ТОВ «Українська боргова компанія») про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Снігурівського РВДВС ГТУЮ Миколаївської області, ТОВ «Українська боргова компанія» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху, а ухвалою судді того ж суду від 21 березня 2017 р. - повернута позивачеві як неподана відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України. Крім того, позивачеві повернутий судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви у розмірі 640грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суд виходив з того, що ця заява подана з порушенням ст. 119 ЦПК України, оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається спір про право, а Снігурівський РВДВС ГТУЮ Миколаївської області не може бути відповідачем, у встановлений законом термін позивачем не усунені вказані недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі судді від 10 березня 2017 року про залишення позовної заяви без руху.

Однак, колегія суддів не може погодитися з даним висновком судді, оскільки таке суперечить змісту позовної заяви та нормам процесуального права.

Так, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, вона відповідає вимогам ст.119 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви та оплачена судовим збором.

Крім того, за змістом первісної та уточненої позовних заяв ОСОБА_2 та доданих до них матеріалів, свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 січня 2009 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області його обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань по сплаті ВАТ «Сведбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 612517грн.10коп. відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року. Постановою від 9 червня 2010 року головним державним виконавцем Снігурівського РВ ДВС ОСОБА_4 на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення. За твердженням ОСОБА_2, вищевказане рішення суду було ним виконано, в звязку з чим він звернувся до Снігурівського РВДВС ГТУЮ Миколаївської області з заявою про зняття обмеження у виїзді за кордон. Проте, листом від 31 жовтня 2016 року йому було розяснено, що згідно п. 3 розділу ІІІ Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого спільним Наказом Міністерство юстиції України та Міністерство внутрішніх справ України N 288/5/102 від 07.02.2014р., інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, та відмовлено у задоволенні даної заяви з посиланням на відсутність передбачених законом підстав для зняття державним виконавцем такого обмеження.

Враховуючи, що згідно положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла за час звернення заявника до ДВС) та п. 5 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень у державного виконавця відсутні повноваження щодо скасування обмежень стосовно боржника, в тому числі, і щодо виїзду за кордон, у разі повернення виконавчого листа стягувачу без виконання, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області вд 22 лютого 2017 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця. Також даною ухвалою Апеляційного суду розяснено ОСОБА_2, що його доводи про порушення цивільних прав на вільне пересування, з посиланням на те, що ним виконані зобов'язання перед стягувачем в повному обсязі, можуть бути підставою для звернення до суду за захистом цих цивільних прав в позовному провадженні, оскільки поновлення його прав в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, є неможливим..

Відповідно до розяснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК.

До того ж, відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК у попередньому судовому засіданні суд, зокрема, уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя не звернув належної уваги на зазначені вимоги закону, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 303, 307, 311, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року скасувати, а матеріали позову повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5