АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1935/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Сащенко І.С., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із загибеллю батька,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із загибеллю батька.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його батько - ОСОБА_3, був травмований 26 вересня 2014 року та помер в результаті наїзду на нього автомобілю «Тата», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, автомобіль належить відповідачу.

Позивач вказує, що обвинувальним актом у кримінальному провадженні його було визнано потерпілим.

У зв'язку з цим, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду у зв'язку із загибеллю його батька одноразово 100 000 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у зв'язку із загибеллю батька одноразово 100 000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на його користь усі судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що судом першої інстанції не враховано факту перебування його автомобіля «Тата», реєстраційний номер НОМЕР_1 в оренді у ВАТ «Лаккі», обвинувачений ОСОБА_4 працював водієм саме у ВАТ «Лаккі»; тоді як ані товариство, ані обвинуваченого ОСОБА_4 не було залучено до участі у справі. Вважає, що відповідно до вимог ст.. 1172 ЦК України відповідальність у спірних правовідносинах має нести товариство, працівником якого є обвинувачений ОСОБА_4

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, має нести відповідальність за шкоду, що є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст..ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тата», державний номер НОМЕР_1, грубо порушив правила дорожнього руху та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який 30 вересня 2014 року від отриманих ушкоджень помер (а.с.7).

Обвинувальним актом у кримінальному провадженні від 26 грудня 2014 року потерпілим в тому числі визнано ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою, що до неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що автомобіль «Тата», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, за договором оренди від 07 січня 2009 року перебуває у користуванні ВАТ «Лаккі» (а.с.63), а ОСОБА_4 на час скоєння ДТП перебував з товариством у трудових правовідносинах (а.с.68).

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не було з'ясовано коло належних відповідачів та, в порушення вимог ст. 33 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не роз'яснено позивачу право на залучення їх до участі у справі та правові наслідки щодо не реалізації такого права. Так, до участі у справі не залучено ОСОБА_4 та ВАТ «Лаккі».

З огляду на вищенаведене колегія суддів позбавлена можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості заявлених позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, оскільки відповідно до діючого законодавства у апеляційного суду відсутні повноваження про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи свідчать, що при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 275,60 грн. ( а. с.49)

Крім того, при подачі апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 267,96 грн.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, на користь відповідача з позивача, підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 543 грн. 56 коп. (275,60 грн. + 267,96 грн.).

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із загибеллю батька - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 543 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді