Справа № 372/359/17 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2557/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 26 10.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Бобко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Геннадія Вікторовича, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В., третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позивач також подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов в шляхом зупинення дії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 квітня 2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,150 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) на підставі договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 02 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. за реєстровим номером № 2147 та додаткових договорів до нього; заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно вказаної земельної ділянки; зупинення дії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 квітня 2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно вказаного житлового будинку.

Заявник також просив накласти арешт на вказані земельну ділянку та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0,150 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно житлового будинку АДРЕСА_3 Накладено арешт на вказані земельну ділянку та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року скасувати.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є право на земельну ділянку та будинок, на які і було накладено арешт в межах забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити виконання рішення суду неможливим, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви позивача. При цьому судом врахована співмірність заявлених вимог та вартість майна, можливе відчуження на користь третіх осіб. Тому доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову та щодо неспівмірності вартості майна, на яке накладено арешт з предметом позову, оцінюються колегією суддів критично.

Твердження щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст.. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

Є.М. Суханова