Справа №583/3243/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 22-ц/788/432/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, Охтирської районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини, захист права на земельні ділянки,

в с т а н о в и л а:

17 жовтня 2016 року звернувся до суду ОСОБА_3 з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, а 07.12.2016 року - з позовом про захист права на земельні ділянки.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2016 року об'єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, Охтирської районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини з позовними вимогами ОСОБА_3 до тих же осіб про захист права на земельні ділянки.

ОСОБА_3 просив: встановити факт своєчасного прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті діда - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну частку (пай) площею 4,52 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала останньому на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 25.07.1996 року № 306 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 23.08.1996 року, зареєстрованого 27.08.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 469, та право постійного користування землею (в порядку емфітевзису) площею 0,32 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району, переданої у постійне користування на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 року відповідно до державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 12.04.2000 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 633; визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті діда - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), площею 4,52 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану в межах землекористування колишнього сільськогосподарського АТ ЗТ «Зоря» на землях Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області на підставі розпорядження Охтирської райдержадміністрації від 25.07.1996 року № 306, відповідно до сертифікату на право за земельну частку (пай) НОМЕР_3 від 23.08.1996 року, зареєстрованого 27.08.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №469, та право постійного користування землею (в порядку емфітевзису) площею 0,32 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, переданою у постійне користування на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 року відповідно до державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_4 від 12.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 633, а також вирішити судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 є його рідним дідом. За життя на Україні ОСОБА_7 набув право на земельну частку (пай) площею 4,52 га в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 23.08.1996 року, виданого на підставі розпорядження Охтирської РДА № 306 від 25.07.1996 року, та право постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району, що підтверджується державним актом НОМЕР_4 від 12.04.2000 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, заповіту не залишив. Спадщину після його смерті повинна була прийняти баба позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка є дружиною ОСОБА_7, однак було вирішено, що спадщину прийме його (позивача) мати - ОСОБА_5, яка є донькою ОСОБА_7 У вересні 2015 року позивач приїздив до матері та баби, які зараз проживають у Російській Федерації, де було вирішено, що спадщину після смерті діда ОСОБА_7 оформить на себе онук (ОСОБА_3.). Відповідно до ст. 1265 ЦК України він відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом після смерті діда ОСОБА_7, спадщину він фактично прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном у відповідності з чинним на той час Цивільним Кодексом 1963 року, оскільки з дня смерті діда зберігає копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки та оригінал договору оренди земельної ділянки, особисті документи діда, користується речами, які залишились після його смерті не заперечував проти використання земельних ділянок орендарем. Баба ОСОБА_6 та мати ОСОБА_5 - відповідачі у справі, є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, спадщину після смерті останнього не прийняли та визнали позовні вимоги ОСОБА_3

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач та його представник подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, по суті позову.

Вважають, що відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України 2003 року до даних правовідносин щодо прийняття спадщини, слід застосовувати і норми ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого ЦК України, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року та продовжують існувати до цього часу. А відтак, на їх думку, з урахуванням встановлених судом обставин справи, доказів, наданих ними на підтвердження заявлених вимог та з урахуванням того, що інші спадкоємці (ОСОБА_6 та ОСОБА_5.) визнають заявлений позов, та він не порушує прав та законних інтересів інших осіб, він підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не з'явився, але його представник завчасно був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем постійного проживання та реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час відкриття спадщини після ОСОБА_7 була жива мати позивача - ОСОБА_5 (відповідач у справі), а тому, позивач ОСОБА_3 (його онук) відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР не входить до кола спадкоємців за законом. Вирішення судом спору щодо визнання права власності на спадкове майно може відбуватися лише після прийняття спадщини, а враховуючи, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відтак відсутні й підстави для задоволення його позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті діда та визнання за ним у порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай), площею 4,52 га та права постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га. Суд визнав, що відсутні підстав для застосування для вирішення спору положення норм книги шостої ЦК України 2003 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що у м.Кандалакша Мурманської області ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин Російської Федерації ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 08.09.2015 року, виданого відділом ЗАГС адміністрації муніципального утворення Кандалакшського району (а.с.14).

За життя ОСОБА_7 набув право на земельну частку (пай) площею 4,52 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності САТЗТ «Зоря» Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_3 від 23.08.1996р., виданого на підставі розпорядження Охтирської РДА № 306 від 25.07.1996р., та право постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998р., що підтверджується копією державного акту НОМЕР_4 від 12.04.2000 р. (а.с. 15, 20).

Відповідно до Інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45853175, № 45853233 від 21.11.2016 року - інформація щодо складення ОСОБА_7 заповіту у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.86,88).

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онуком ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_11, виданою Кабанським ЗАГС Бурятської АССР 12.06.1969 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 НОМЕР_6, виданою міським ЗАГС м. Целінограду Казахської ССР 04.04.1974 року, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_7, виданою Радянським районним ЗАГС м.Целінограду Казахської ССР від 11.12.1974 року (а.с. 11-13).

Відповідно до Інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 45853198, №45853216 від 21.11.2016 року після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.85,87).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та на даний час є живою дочка спадкодавця та мати позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (відповідач у справі).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2016р. позивачу було відмолено у задоволені позову про продовження строку для прийняття спадщини. Як вбачається з цього рішення відповідачі - дружина ОСОБА_6 та донька померлого ОСОБА_5 проживали з спадкоємцем разом на території Російської Федерації.

Дані відповідачі є громадянами Російської Федерації і належать до кола спадкоємців за законом, але до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не зверталися, питання про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном не порушували. Представлені позивачем нотаріально посвідчені згоди від 10.09.2015р. про надання згоди на оформлення права власності на земельну ділянку (пай) позивачу ОСОБА_3 не може бути доказом їх відмови від прийняття спадщини та тих обставин, що вони, як спадкоємці, які проживали разом із померлим ОСОБА_7, не вступали в управління та розпорядження спадковим майном.

Згідно ч. 2 ст.529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Оскільки на час відкриття спадщини була жива мати позивача ОСОБА_14 - ОСОБА_5, то останній, відповідно до ч. 2 ст.529 ЦК УРСР не входить до кола спадкоємців за законом відповідно до ч. 2 ст.529 ЦК УРСР.

Спадщина після померлого ОСОБА_7 відкрилася до 01.07.2003 року, то у даному випадку відносини спадкування регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Коло осіб, які мають право спадкування за законом, визначене відповідно до статей 529 - 532, 535, 537 ЦК УРСР.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК УРСР.

При вирішенні питання, хто є спадкоємцями за законом, враховуються такі юридичні факти як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця.

Цивільний кодекс УРСР у редакції 1963 року передбачав дві черги спадкоємців за законом: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (ст.529 ЦК УРСР).

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) ( ст. 530 ЦК УРСР).

Крім того, стаття 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом відносила непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Крім того, стаття 532 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом відносила усиновлених та усиновителів.

Стаття 535 ЦК УРСР передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Згідно ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що питання про встановлення факту прийняття спадщини за ЦК УРСР 1963 року може розглядатися лише щодо осіб, які входять до кола спадкоємців. Окрім того, у разі якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину то спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, представляти інтереси якої було покладено на місцеві органи податкової інспекції.

Проте, позивачем вимоги заявлені до неналежних відповідачів Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області і Охтирської районної державної адміністрації Сумської області.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, вирішення судом спору щодо визнання права власності на спадкове майно може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу ), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.) - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Крім того, звернено увагу судів, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.), згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР 1963 року; лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, після повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування, тому колегія суддів залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: