Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2017 Справа №607/2088/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Стельмащука П.Я.

-за участю секретаря Гудими Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 100 969.86 грн., з яких 100 000 грн. основний борг та 969.86 грн. 3% річних від простроченої суми.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.10.2016 року відповідачу передав 100 000 грн. у позику, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_2, кошти останній брав на декілька днів та зобов»язався повернути всю суму позики до 10.10.2016 року. У встановлений строк відповідач позичені кошти не повернув. З урахуванням того, що кошти йому повернуто не було, просить стягнути з відповідача основну суму боргу та 3% річних, а також понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву про визнання ним позову, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 останній 07.10.2016 року позичив у ОСОБА_1 100 000 грн. та зобов»язався їх повернути до 10.10.2016 року.

Станом на день розгляду справи борг відповідачем позивачу не повернуто. Дана обставина визнана відповідачем.

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до вимог ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження сплати позики, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача 100 969.86 грн., з яких 100 000 грн. основний борг та 969.86 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 11.10.2016 року по 06.02.2017 року.

В силу вимог статті 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 1009.70 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 213, 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 525, 526, 527, 530, 545, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 100 969.86 грн. (сто тисяч дев»ятсот шістдесят дев»ять грн. 86 коп.), з яких 100 000 (сто тисяч) грн. основний борг та 969.86 грн. (дев»ятсот шістдесят дев»ять грн. 86 коп.) 3% річних від простроченої суми за користування позикою .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11009.70 судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_3