Провадження № 6/761/38/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Києві заяву ОСОБА_1 про визнання стягувачем та поновлення строку для звернення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №2-2436/05 на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просив визнати його стягувачем у виконавчому провадженні на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2005 по справі 2-2436/05 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 163, 15 грн. та поновити заявнику пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2005 по справі 2-2436/05 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 163, 15 грн.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника, стягувач - ОСОБА_3. Заявник є єдиним спадкоємцем. В червні 2016 року останньому стало відомо про рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2005 по справі 2-2436/05 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 163, 15 грн., яке на сьогоднішній день є невиконаним. Батько заявника не встиг пред'явити до виконання виконавчі документи на виконання рішення суду. На момент його смерті строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання не був пропущений. Заявник отримав свідоцтво про смерть лише в квітні 2014 року, тому останній пропустив строк для пред'явлення до виконання з поважних причин. У зв'язку з вище викладеним, заявник звернувся до суду із вказаними вимогами.

В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі.

Представник боржника ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.06.2005 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 163, 15 грн. та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 29 329 грн.

Доказів того, що виконавчий лист отримувався ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Заявник, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданого 30.03.1996.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявника, ОСОБА_3, помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2, виданим 14.03.2008.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В матеріалах справи наявне Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями у ПАТ «БТА Банк» від 06.11.2013. Спадкоємцем вказаного Свідоцтві майна є заявник.

Втім матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів того, що заявник є єдиним спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, що надавало б можливість суду застосувати положення ст. 378 ЦПК України.

Крім того, за змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час звернення із вказаною заявою), сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником с фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про замін) сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою па підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.37 ЦПК України, згідно якої, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Виходячи зі змісту ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Разом з тим, заявник просить визнати його стороною виконавчого провадження, в той час як відповідно до ст. 378 ЦПК України можливо лише замінити сторону виконавчого провадження за наявності відповідних підстав.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги заявника про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як було встановлено в судовому засіданні, заявник не є стороною виконавчого провадження, процесуального статусу стягувача не має, а тому у останнього, відповідно, відсутнє право на звернення до суду із вказаною заявою.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 209, 210, 293, 294, 371, 378 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання його стягувачем у виконавчому провадженні та поновлення строку для звернення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №2-2436/05 на виконання виконавчого листа на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.06.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі - 54 163,15 грн., - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків або якщо її не скасовано після розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва.

Суддя: