АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2681/17 Справа № 204/5096/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_3 про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_3 про стягнення шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівест», ОСОБА_3 про стягнення шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 жовтня 2016 року до канцелярії суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 54,5 кв.м, житлова площа 29,5 кв.м, загальною вартістю 32360 грн., яка належить ОСОБА_3.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року у задоволенні заяви представника позивачки про забезпечення позову - було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року скасовано та питання передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову представник позивач просить накласти арешт на майно ОСОБА_3, зазначаючи що у разі не забезпечення позову рішення у разі задоволення може бути не виконано. Також в підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надає витяг з газети щодо продажу автомобіля відповідачкою.

Однак, відповідачкою було подано заперечення на апеляційну скаргу відповідача, у якому вона зазначила що ніколи не подавала ніяких оголошень у газету про продаж свого автомобіля. Більш того він відремонтований та знаходиться у її користуванні, та на підтвердження даної обставини відповідачкою надана відповідь з територіального сервісного центру № 1241 від 22.12.2016 року (а.с. 62), у якій зазначено, що станом на 22.12.2016 року за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль HYUNDAI TUCSON.

Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданої позивачем до заяви про забезпечення позову, відповідачці окрім автомобіля, на праві власності належать:

-земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства;

-земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2

-квартира АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України, передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснює п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що надані представником позивача докази до заяви про забезпечення позову, не дають можливості суду пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича