Справа № 481/237/17
Провадж.№ 2/481/183/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

26.04.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді - Уманської О.В.,

за участю : секретаря - Кузьміної Н.П.,

позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

третіх осіб -ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В с т а н о в и в:

28.02.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Новобузького районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому посилаючись на поважність причин пропуску ними строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх матері - ОСОБА_8, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року, просили ухвалити судове рішення про визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі у своєму позові зазначили, що після смерті ОСОБА_8, відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Софіївської сільської ради Миколаївської області, розміром 6,64 га, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. За життя їх мама повідомила їм, що хоче скласти заповіт відповідно до якого, після її смерті належна їй земельна ділянка переходить в спадщину орендарю - ОСОБА_9 Однак, у вересні 2016 року ОСОБА_9 звернувся до позивачів як до спадкоємців з пропозицією заключити новий договір оренди зазначеної земельної ділянки та повідомив, що спадкодавець заповіт на його ім'я не складала, при цьому передав оригінал державного акту. При зверненні 14.02.2017 року до нотаріальної контори з питання оформлення цієї спадщини позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, тому просили визнати причини пропуску ними строку для прийняття спадщини поважними і задовольнити позов, визначивши їм додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом терміном в два місяці.

Ухвалою від 11.04.2017 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог було залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які мають перший ступінь спорідненості зі спадкодавцем, а від так відносяться до спадкоємців першої черги після смерті спадкодавця.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, вважав їх необґрунтованими, та просив залишити позов без задоволення.

В письмових заперечення на позовну заяву зазначив, що позивачі обґрунтовуючи позовні вимоги зокрема вказували на обставини з яких вони не зверталися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а саме вважали що у спадкодавця відсутнє будь-яке майно, а на земельну ділянку спадкодавець склав заповіт на користь особи, в оренді у якого перебувала зазначена земельна ділянка -ОСОБА_9 Зазначив, що вказані причини пропуску строку звернення з заявами до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не можна вважати поважними, адже протягом 6- місяців після смерті спадкодавця ніщо і ніхто не заважав позивачам звернутися до орендаря ОСОБА_9, щоб переконатися у наявності або відсутності заповіту на земельну ділянку та подати заяви про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_8

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позову, зазначили що у позивачів відсутні будь-які поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, пояснення їх представників, третіх осіб, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку.

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1 від 23.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Новобузької РДА від 09.09.2004 року №919-р, громадянці ОСОБА_8 належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Софіївської сільської ради Миколаївської області, розміром 6,64 гектарів (а.с.19).

Дана земельна ділянка, відповідно до договору оренди землі від 01.11.2005 року зареєстрованого в Державному реєстрі 31.08.2006 року укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, перебувала в оренді останнього до 2016 року ( а.с. 22-23, 63-64).

Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Новобузькому районі від 23.03.2017 року інформація про договори оренди з іншими особами відносно вказаної земельної ділянки у відділі відсутня (а.с.62)

Згідно фотокопій довідок виданих Софіївською сільською радою від 13.10.2011 р., 20.02.2017 р. та технічного паспорту на житловий будинок, власником будинку по АДРЕСА_1 за записами по господарської книги була ОСОБА_8, яка була зареєстрована та проживала за вказаною адресою до дня смерті (а.с.45, 46, 47-51).

З фотокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївській області 06.04.2011, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Софіївка, Новобузького району Миколаївської області ( а.с.18).

Як вбачається з фотокопій свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 (а.с.14) та серії НОМЕР_4 (а.с.15) позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доводяться спадкодавцю - ОСОБА_11 (внаслідок укладення шлюбу 05.08.1967 року змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.16) сином та відповідно донькою.

При зверненні 14.02.2017 року до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області вищевказаним спадкоємцям першої черги було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_8 у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом зазначено у відповідному роз'ясненні (а.с.24).

Відповідно до фотокопії матеріалів спадкової справи №131/2016 заведеної Новобузькою держаною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті ОСОБА_8, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року, остання заведена за заявою ОСОБА_4 (а.с.30-37), який доводиться спадкодавцю сином ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 а.с.35) та на момент її смерті постійно проживав та був зареєстрований разом з спадкодавцем, що підтверджується фотокопією довідки виконкому Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області за вих. № 238 від 07.02.2012 року (а.с.32).

Відповідно до фотокопії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №46234335 від 20.12.2016 року заповіти від імені спадкодавця ОСОБА_8 - відсутні (а.с.34).

Як видно із пояснень обох позивачів по справі про наявність у спадкодавця на праві власності земельної ділянки їм було відомо, так само і відомо, що вона перебувала в оренді у ОСОБА_9, на користь якого спадкодавець обіцяв скласти заповіт.

І спадкодавець ОСОБА_8, і позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і орендар ОСОБА_9 весь час проживали на території України в одному селі, а саме в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області. Позивачі по справі об'єктивно мали можливість поцікавитися у спадкодавця за його життя про факт складення заповіту та вже після смерті останньої у особи на користь якої обіцяв скласти заповіт спадкодавець.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повідомили про обставини укладення договору оренди земельної ділянки, яка належала спадкодавці, та підтвердили факт того, що спадкодавця ОСОБА_8 дійсно обіцяла скласти заповіт на користь ОСОБА_9 який в свою чергу видав їй орендну плату за весь час дії договору наперед. Разом із цим свідки пояснили суду, що з дня смерті ОСОБА_8 до 2016 року ( часу закінчення дії договору оренди) жоден із позивачів не цікавився у ОСОБА_9 чи відомо йому щось про укладений заповіт, чи має він правовстановлюючі документи на земельну ділянку та інше.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п.24 Постанови № 7 Пленума Верховного суду України від 30.05.2015 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (лист ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі не мали жодних труднощів для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах встановленого строку.

Разом з цим, позивачі не надали суду жодних переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску ними строку для прийняття спадщини, а суд відповідних підстав для поновлення такого строку при судовому розгляді справи не встановив, тому приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів.

В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

Рішення може бути оскаржене через Новобузький районний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя