АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3271/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого-судді Поліщук Н.В.,

суддів Соколової В.В., Пікуль А.А.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 13 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг, визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою m200820544 від 19 листопада 2008 року про реєстрацію знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2»; визнати недійсним Свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 12 квітня 2010 року, виданого ОСОБА_6 та опублікованого 12 квітня 2010 року у бюлетені «Промислова власність» №7; зобов»язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг про визнання Свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 12 квітня 2010 року недійсним та здійснити публікацію таких відомостей в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2006 року ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» видано Свідоцтво України НОМЕР_2 на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 29, 30, 31 та 43 класами МКТП. 27 липня 2015 року дію свідоцтва продовжено та отримано нове свідоцтво НОМЕР_3. 29 липня 2015 року ОСОБА_7 придбав майнові права на цей знак для товарів та послуг та ці відомості опубліковані.

Також, 01 березня 2012 року між ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» та ТОВ «Фаетон-С» укладено ліцензійний договір на використання цього знаку із терміном дії договору до 01 березня 2016 року.

В свою чергу, 12 квітня 2010 року зареєстровано знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» на посвідчення чого ОСОБА_6 видане Свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 за 43 класу МКТП.

ОСОБА_7 вважає, що зазначена обставина порушує його права та інтереси, оскільки знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» є схожим із знаком, права на які належать йому та який зареєстрований раніше, а відтак цей знак не може перебувати під правовою охороною. Державна служба інтелектуальної власності України при встановленні правової охорони неповно з»ясувала ці обставини та неправомірно видала свідоцтво.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 13 січня 2017 року позовні вимоги задоволено, визнано незаконним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою m200820544 від 19 листопада 2008 року про реєстрацію знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Визнано недійсним Свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 12 квітня 2010 року, виданого ОСОБА_6;

Зобов»язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг про визнання Свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 12 квітня 2010 року недійсним та опублікувати відповідні відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що 20 серпня 2014 року вперше видане свідоцтво щодо знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» припинило свою дію за всіма класами МКТП та власник не продовжив його дії в термін 6 місяців, діяльності із використанням цього знаку не здійснював. Тільки 29 квітня 2015 року він подав заявку на цей знак та 27 липня 2015 року йому видане свідоцтво.

В свою чергу, 19 листопада 2008 року ТОВ «НАША ПРАВДА» подало заявку на використання знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2» та активно здійснювало господарську діяльність із використанням цього знаку, 12 квітня 2010 року охорону цього знаку посвідчено свідоцтвом. 03 жовтня 2012 року права на знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» перейшли до ОСОБА_9

ОСОБА_9 зазначає, що у час, коли ОСОБА_7 не вступив у права володіння знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» до власників знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2» не було будь-яких претензій. Відтак, оскільки ОСОБА_7 набув права на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» 03 жовтня 2015 року у період існування знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2» його прав не порушено.

Зазначає, що ОСОБА_9 є добросовісним набувачем, що виключає його відповідальність.

Вказує на те, що судом першої інстанції національне законодавство замінено на положення Ніццької угоди про Міжнародну класифікацію товарів і послуг.

Вважає, що судом необґрунтовано відмовлено у застосуванні строків позовної давності.

Вказує також, що висновок експертизи про схожість знаків не має значення для вирішення справи, оскільки знак, права на які в різний час належали (належать) ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» та ОСОБА_7, не використовувався. Крім того, зазначає, що знаки є відмінними і їх неможливо сплутати, зокрема і з тих міркувань, що знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» не використовувався.

Посилається на порушення норм процесуального права, якими зазначає те, що позовна заява підписана представником ОСОБА_10, повноваження якою поширюються на представництво у питаннях захисту інтересів за свідоцтвом НОМЕР_3 від 27 липня 2015 року, у той час як підстави позову обґрунтовуються свідоцтвом НОМЕР_2. Також зазначає, що в судовому засіданні 12 жовтня 2016 року з»явились нові представники, проте про припинення повноважень попереднього повідомлено не було.

Посилається на необґрунтованість позовних вимог, які були підставою для залишення позову без руху.

Зазначає, що ОСОБА_6 не є належним відповідачем, оскільки не він реєстрував оспорюваний позивачем знак.

Зазначає, що у судових дебатах позивач та його представники у своїх промовах вийшли за межі предмета позову і це було відображено в рішенні.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_6, а також представник Державної служби інтелектуальної власності України, доводи апеляційної скарги підтримали.

Представники позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається та установлено судом, що 15 серпня 2006 року Державною службою інтелектуальної власності України зареєстровано знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 29, 30, 31, 32, 43 класами МКТП та видано ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» Свідоцтво України НОМЕР_2.

12 квітня 2010 року Державною службою інтелектуальної власності України зареєстровано знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за 43 класом МКТП та видано ОСОБА_6 Свідоцтво України НОМЕР_1.

21 серпня 2014 року дія Свідоцтва НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» припинилася.

27 липня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності України в порядку ст.22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (повторна реєстрація знака в межах трирічного строку з моменту припинення дії свідоцтва) зареєстровано за 29, 30, 31, 32, 43 класами МКТП знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» і видано ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» свідоцтво України НОМЕР_3.

29 липня 2015 року ОСОБА_7 придбав у власність майнові права на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_3 у ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» на підставі Договору про передачу майнових прав власності.

Відповідно до даних висновку Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності комісійної судової експертизи об»єктів інтелектуальної власності №1081 від 23 червня 2016 року:

1. Знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_1 був схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_2 на день подання заявки до Державної служби інтелектуальної власності України.

2. Знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_1, застосоване до закладу громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_2», є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим за свідоцтвом України НОМЕР_2 знаком для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1».

3. Знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_1 може ввести в оману споживачів щодо особи, яка надає послуги.

4. Послуги, що до яких зареєстровано знак за свідоцтвом України НОМЕР_1, є такими самими з послугами, щодо яких зареєстрований знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_3.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу належить право вимоги; рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою m200820544 від 19 листопада 2008 року на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2», суперечить закону, оскільки висновком судової експертизи встановлено невідповідність цього знаку умовам, за яких йому могла бути встановлена правова охорона. Судом також не установлено підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Частина 3 ст.5 цього Закону визначає, що право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється Установою.

Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону.

Відповідно до частини 2 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно із частиною 5 ст.16 цього Закону свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом, зокрема, позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати.

Згідно з частиною 1 ст. 20 цього Закону будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього закону, в тому числі вчинення без згоди власника таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

З матеріалів справи (а.с.19) убачається, що заявка на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» подана 20 серпня 2004 року, відтак строк правової охорони закінчується 20 серпня 2014 року.

Разом з тим, ст.22 цього Закону надає власнику знака пріоритет, відповідно до якого ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва згідно із пунктами 1-3 статті 18 цього Закону.

Оскільки повторна реєстрація знака пов»язується із самим існуванням знаку та охоронюваних прав, то при повторній реєстрації знаку можуть бути ураховані порушення, які виникли при попередній реєстрації знаку. З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що порушення мало місце до вступу ОСОБА_7 у права щодо знака «ІНФОРМАЦІЯ_1»

Окрім того, посилання на те, що позивач не є належною особою, яка має право звертатись до суду із цими вимогами, безпідставні, таке право позивача підтверджено Договором про передання майнових прав власності, який вважається дійсним відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», публікацією цієї інформації у бюлетені №19 (а.с.135), та фактом продовження охорони знаку після його повторної реєстрації.

Правова охорона, яка надається Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», захищає права його власника від реєстрації знака, який за своїм виглядом є настільки схожим, що може ввести в оману. Строк правової охорони триває визначений законом строк, а протягом трьох років після спливу 10 років власнику надається можливість зареєструвати знак повторно.

Правова охорона направлена не тільки на захист інтересів, що випливають із свідоцтва на знак, а й на захист інтересів споживачів послуг, які можуть надаватися із використанням цього знаку (ч.7 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»)

Незалежно від зміни власника чи будь-яких прав щодо цього знака, а так само його повторна реєстрація, охорона та встановлені законом пріоритети зберігаються. Чинність цих пріоритетів означає, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими (ч.3 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»).

Такі установлені законом гарантії виключають можливість застосування строків позовної давності, оскільки протягом усього строку охорони, зокрема і після повторної реєстрації знаку, власник має право вимагати усунення порушень.

Посилання на те, що господарська діяльність із використанням знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» не здійснювалась не є підставами для відмови у позові, оскільки обставини невикористання знаку підлягають розгляду у судовому порядку за позовом про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якою визначено, що якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судова експерти не має значення для вирішення справи, є помилковими, судовою експертизою надано відповіді на питання, які мають значення для надання оцінки позовним вимогам та запереченням проти позову. Доводів на спростування висновків експертизи апеляційна скарга не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо підміни національного законодавства на положення Ніццької угоди про Міжнародну класифікацію товарів і послуг відхиляються колегією суддів, оскільки є помилковими.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Ніццької угоди про Міжнародну класифікацію і послуг для реєстрації знаків» Україна приєдналася до Ніццької угоди про Міжнародну класифікацію товарів і послуг для реєстрації знаків, прийнятої 15 червня 1957 року та зміненої 28 вересня 1979 року.

Відповідно до частини 1 ст.3 Закону України « Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» установлено, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про знаки, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналогічні положення містить стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України».

Відтак, є правомірним посилання суду на положення Ніццької угоди про Міжнародну класифікацію товарів і послуг.

Доводи апеляційної скарги в частині застосування ст.344 ЦК України відхиляються колегією суддів, оскільки ця правова норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 ст.344 УЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майно протягом десяти років або рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об»єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об»єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.419 ЦК України право інтелектуальної власності та право власності на річ не залежать одне від одного. Перехід права на об»єкт права інтелектуальної власності не означає переходу права власності на річ. Перехід права власності на річ не означає переходу права на об»єкт права інтелектуальної власності.

Стаття 190 ЦК України визначено, що майном, як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Системний та логічний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про те, що право інтелектуальної власності не є майном в розумінні ст.190 ЦК України, відтак положення ст.344 ЦК України до цих правовідносин застосуванню не підлягають.

Посилання апеляційної скарги на порушення норм процесуального права не є такими, з якими закон пов»язує скасування судового рішення у справі та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Позовна заява подана уповноваженою особою, оскільки, як вказано вище, свідоцтво НОМЕР_3 від 27 липня 2015 року, щодо захисту інтересів власника якого вказано у довіреності ОСОБА_7 на ім»я ОСОБА_11, є продовженням охорони прав за свідоцтвом НОМЕР_2, яке видано вперше на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Поліщук

Судді В.В. Соколова

А.А.Пікуль