Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області Раєцького А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області Раєцький А.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов'язань, покладених рішенням Житомирського районного суду. Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист від 05 квітня 2013 року про стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» боргу в сумі 20 249,40 грн. Від сплати боргу ОСОБА_2 ухиляється та рішення суду не виконує.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2014 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Житомирського районного суду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема посилається на те, що подання державного виконавця не містить жодних доказів, які свідчать про його ухилення від виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання та тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу, суд першої інстанції, виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, оскільки добровільно його не виконав.

Проте колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до змісту п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції, що діяла на час звернення із поданням до суду, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 статті 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, тобто коли боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Одночасно з цим особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання та тягар доказування покладається на державного виконавця.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області Раєцьким А.О. постановою від 26 червня 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Житомирським районним судом Житомирської області, за рішенням, яке набрало законної сили 18 березня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 (боржник) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (стягувач) в порядку регресу боргу на загальну суму 20 249,40 грн. (а.с. 5).

Відповідно до змісту ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що існувала на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.п.11.1.1 п.11.1 розділу ХI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року зі змінами від 18 травня 2013 року №924/5, яка діяла у такій редакції на час звернення державної виконавчої служби до суду із відповідним поданням, останнє повинно було містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Натомість подання державного виконавця та додані до нього документи не містять підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від сплати боргу, повнота вчинення виконавчих дій обґрунтована лише тим, що державний виконавець здійснив перевірку майнового стану боржника.

Із документів, доданих до подання державного виконавця, вбачається, що у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення (а.с. 6-12).

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має змогу виконати зобов'язання, але не робить цього без поважних причин, матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, враховуючи зміст подання та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 свідомо та умисно ухилявся від виконання судового рішення.

За таких обставин ухвала, що оскаржена, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2014 року скасувати та постановити нову.

Відмовити державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області Раєцькому А.О. у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: