Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/783/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

19.04.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Кіселика С.А., Чельник О.І.

секретар - Бодопрост М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Атласової Ірини Юріївни, яка діє в інтересах Фермерського господарства «Босько А.Б.» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом приватного підприємства «Агрофірма «Панчеве» до ФГ «Босько А.Б.», ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі із попереднім орендарем поновленим, визнання додаткової угоди укладеною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Приватне підприємство «Агрофірма «Панчеве» звернулось до суду з позовом до ФГ «Босько А.Б.», ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі із попереднім орендарем поновленим, визнання додаткової угоди укладеною.

В обґрунтування позову зазначало, що 11 вересня 2003 року між ПП «Агрофірма «Панчеве»» та ОСОБА_4. був укладений договір оренди землі терміном на 10 років та відповідно до п. 6 договору оренди землі, по закінченні строку договору позивач має переважне право на поновлення його на новий термін, а договір вважається продовженим на той же термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії договору.

10 серпня 2013 року позивач відправив на адресу ОСОБА_4 лист-повідомлення про намір поновити договір оренди землі від 11 вересня 2003 року з проектом додаткової угоди до цього договору оренди. Проте позивач не був повідомлений відповідачем про прийняте ним рішення щодо поновлення договору оренди землі від 11.09.2003 р. та протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі підприємство не одержувало листа-повідомлення від ОСОБА_4 про заперечення у поновленні договору оренди.

Після закінчення строку договору оренди землі позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплатив орендну плату.

03 березня 2014 року ПП «Агорофірма «Панчеве» було відправлено відповідачу лист-повідомлення № 54 про те, що договір оренди землі від 11 вересня 2003 р. є поновленим із проектом додаткової угоди та проханням вчинити необхідні дії щодо укладення додаткової угоди та її нотаріального посвідчення. Проте і на цей лист повідомлення відповідач відповіді не надав.

Пізніше позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 уклав договір оренди землі від 07 жовтня 2013 року, відповідно до якого спірну земельну ділянку передав в оренду ФГ «Босько А.Б.» строком на 10 років.

Позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 07 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Босько А.Б.», визнати поновленим договір оренди землі від 11 вересня 2003 року, укладений між ОСОБА_4 та ПП «Агрофірма «Панчеве», визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 11 вересня 2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПП «Агрофірма «Панчеве ( а.с. 3-10).

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено частково, визнано недійсними договір оренди землі від 07.10.2013 року укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Босько А.Б.».

Визнано поновленим договір оренди землі від 11.09.2003 р., укладений між ОСОБА_4 та ПП «Агрофірма «Панчеве».

В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 107-117).

Додатковим рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПП «Агрофірма «Панчеве» 2756 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 157-160).

В апеляційній скарзі на рішення суду Атласова Ірина Юріївна, яка діє в інтересах Фермерського господарства «Босько А.Б.», просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ( а.с.141-145). Зазначає, зокрема, що позивач не дотримався умов поновлення договору оренди землі, передбачених ст.33 Закону України «Про оренду землі», з власної волі не скористався правом на поновлення договору із ОСОБА_4, надав мовчазну згоду на договірні відносини ОСОБА_4 і ФГ «Босько А.Б». Крім того, суд першої інстанції не врахував принцип верховенства права, що саме орендар наділений правом розпоряджатись земельною ділянкою на свій розсуд.

В судове засідання апеляційної інстанції представник фермерського господарства «Босько А.Б.» та ОСОБА_4, які були належним чином під розписку повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 11 вересня 2003 року між Приватним підприємством «Агрофірма «Панчеве» та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір оренди землі, зареєстрований в реєстрі за № 1607, за умовами якого орендар передав ПП «Агрофірма «Панчеве» в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку площею 5.01 га, розташовану на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області для сільськогосподарського виробництва терміном на десять років, а саме з 11 вересня 2003 року до 11 вересня 2013 року.

Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що по закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, договір вважається продовженим на той же термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії договору (а.с.11-12).

10 серпня 2013 року ПП «Агрофірма «Панчеве» направило на адресу ОСОБА_4 лист-повідомлення за вихідним № 103 про намір поновити договір оренди землі від 11 вересня 2003 року та проект додаткової угоди до договору оренди землі, що підтверджується фіскальним чеком № 5843 від 10 серпня 2013 року та описом вкладення у цінний лист (а.с15-17).

Оригінали вказаних документів, що підтверджують надсилання позивачем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди ОСОБА_4, досліджені в суді першої інстанції.

Докази того, що ОСОБА_4 лист-повідомлення від 10 серпня 2013 року з проектом додаткової угоди не отримав, відповідачами не надано.

На вказаний лист орендар про своє рішення щодо поновлення договору оренди землі не повідомив позивача.

Після закінчення строку дії договору оренди землі позивач продовжував користуватись спірною земельною ділянкою, заперечення орендодавця щодо цього були відсутні протягом одного місяця.

Не зважаючи на те, що ПП «Агрофірма «Панчеве» після закінчення строку дії договору оренди землі продовжувало користуватись земельною ділянкою, 07 жовтня 2013 року ОСОБА_4 уклав договір оренди землі з Фермерським господарством «Босько А.Б.», за умовами якого передав в оренду спірну земельну ділянку строком на десять років починаючи з дати державної реєстрації іншого речового права (а.с.74-75).

03 березня 2014 року позивач відправив на адресу ОСОБА_4 лист-повідомлення № 54 про те, що договір оренди землі від 11 вересня 2003 року є поновленим та додав до листа проект договору додаткової угоди до договору з проханням вчинити відповідні дії щодо укладення додаткової угоди та її нотаріального посвідчення, що підтверджено фіскальним чеком № 4239 від 03 березня 2014 року та описом вкладення у цінний лист (а.с.18,19,20).

Орендодавець на вказаний лист-повідомлення письмової відповіді не надав.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ПП «Агрофірма «Панчеве» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст оспорюваного договору від 07 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Босько А.Б.» строком на 10 років, свідчить, що ПП «Агрофірма «Панчеве» не є стороною вказаного договору. Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Пунктами 6-8, 11, 20-22 договору оренди землі від 11 вересня 2003 року, укладеного між ПП «Агрофірма «Панчеве» та відповідачем ОСОБА_4, встановлено права та обов'язки орендодавця та орендаря відповідно до Закону України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права у орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ПП «Агрофірма «Панчеве» згідно вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», є добросовісним орендарем, який: з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, двічі направляв відповідачу ОСОБА_4 листи - повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до яких було додано проект додаткової угоди, а саме : 10 серпня 2013 року , більш ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки, а також після закінчення строку дії договору - 03 березня 2014 року; належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачувало відповідачу орендну плату, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Окрім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не звернувся до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного і обгрунтованого висновку, що дії ПП «Агрофірма «Панчеве», а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчить про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, що підтверджує наявність підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 07 жовтня 2013 року укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Босько А.Б..», а договору оренди землі від 11 вересня 2003 року, укладеного між ПП «Агрофірма «Панчеве» та відповідачем ОСОБА_4 - поновленим.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.10.2016 року по справі № 6-1282 цс 16, а також у постанові від 23.11.2016 року у справі №6-2540цс16.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач дотримався порядку і процедури поновлення договору оренди землі відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 до закінчення строку дії договору оренди від 11 вересня 2003 року письмово повідомляв ПП «Агрофірма «Панчеве» про свій намір припинити договір оренди землі є недоведеними відповідачами, а позивач вказану обставину не визнає.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв як доказ, надану представником відповідача заяву від 02 листопада 2012 року, адресовану ОСОБА_4 директору ПП «Агрофірма «Панчеве», оскільки вказана заява не містить відомостей про прийняття її уповноваженою особою підприємства.

Безпідставними та такими , що спростовуються матеріалами справи є доводи апеляційної скарги про те, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі не користувався спірною земельною ділянкою і не мав наміру користуватись.

Доказом того, що позивач користувався після закінчення строку дії договору спірною земельною ділянкою, є те що підприємство використовувало земельну ділянку до кінця 2013 року і зібрало врожай.

Також доказом цього є сплата позивачем відповідачу ОСОБА_4 орендної плати за повний 2013 рік в сумі 1515 грн., що підтверджується відомістю на видачу орендної плати за 2013 рік, в якій міститься підпис орендодавця (а.с.23), а також бухгалтерською довідкою ПП «Агрофірма «Панчеве» про відсутність станом на 01 січня 2014 року заборгованості по виплаті орендної плати ОСОБА_4 за договором оренди від 11 вересня 2003 року (а.с.22).

Крім того, за наявності у матеріалах справи акту приймання - передачі земельної ділянки від орендодавця орендарю, сторони не надали до суду доказів зворотної передачі земельної ділянки від орендаря орендодавцю, як передбачено договором.

Укладення договору оренди землі між ОСОБА_4 та ФГ «Босько А.Б.» 07 жовтня 2013 року, зайняття спірної земельної ділянки новим орендарем, створило ПП «Агрофірма «Панчеве» перешкоди в подальшому користуванні спірною земельною ділянкою, чим порушено право позивача на використання у господарській діяльності орендованої у ОСОБА_4 земельної ділянки на підставі продовженого на новий строк договору оренди від 11 вересня 2003 року.

Не ґрунтуються на законі та матеріалах справи доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивача про визнання договору оренди землі є безпідставними, оскільки законодавством закріплено принцип непорушності права приватної власності і власник вправі розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд.

При цьому відповідачем не враховано, що предметом позову є переважне право орендаря земельної ділянки та дотримання процедури здійснення цього права відповідно до положень ст.777 ЦК України та ст.33 Закону України «Про оренду землі» , а не питання дотримання чи не дотримання прав власника землі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Атласової Ірини Юріївни, яка діє в інтересах Фермерського господарства «Босько А.Б.» відхилити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

О.І.Чельник