ЄУН № 337/5230/16-ц
Справа№2/337/334/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Страхова компанія «Іллічівська» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо- транспортної пригоди, судових витрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що 26.04.2016 року, о 09 годині 50 хвилин, ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем «Renault Premium 400», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по трасі Т0806, перед виїздом на міст Преображенського, при перестроюванні, не переконався на наявність перешкод та інших учасників руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, чим скоїв зіткнення з легковим автомобілем «Dacia Logan», державний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності. Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП доведена постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2016 року. В наслідок ДТП автомобілю НОМЕР_3 завдані збитки на суму 10602 грн. 91 коп., що підтверджується авто товарознавчим дослідженням від 06.10.2016 року за № 124/10.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СТ «Іллічівське», тому він 27.04.2016 року звернувся до філії компанії у м.Запоріжжя із письмовою заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, його автомобіль було оглянуто представником ПрАТ «СТ «Іллічівське» - ОСОБА_4, яка повідомила, що доки не буде встановлена вина ОСОБА_3 заява не буде розглядатися. Він повторно звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з вимогами про отримання страхового відшкодування в повному обсязі, але виплата не була здійснена, тому просив стягнути з відповідача завдану суму матеріальної шкоди у звязку з пошкодженням автомобіля в розмірі 10602 грн. 91 коп., витрати на оплату послуг судового експерта щодо оцінки матеріальної шкоди у розмірі 600 грн., 5000 грн. моральної шкоди, 551 грн. 21 коп. сплаченого судового збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав. Суду пояснив, що 26.04.2016 року сталася ДТП, винуватцем якої визнаний ОСОБА_3, що підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2016 року. Він, відповідно до діючого законодавства має право на відшкодування заподіяної шкоди, у сумі 10602 грн. 91 коп. за відновлення автомобіля після ДТП, також йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що він перебуває у стресі від самої ДТП, також страждання йому причиняє те що транспортний засіб перебуває в аварійному стані, на підставі чого у нього почалися розлади у сімї, відповідач відмовляється добровільно відремонтувати автомобіль, в наслідок чого він змушений був звернутися до суду з позовом та оплатити судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., а також оплатити проведення судової експертизи для визначення вартості матеріальної шкоди у сумі 600 грн. Розмір заподіяної шкоди зростає, оскільки зростає вартість запчастин на автомобіль. Він може користуватися автомобілем але двері у автомобіля пошкоджені. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, оскільки його транспортний засіб на момент скоєння ДТП був застрахований, він вважає, що відшкодовувати шкоду повинна страхова компанія. Щодо сум заподіяної шкоди, суду пояснив, що він не згодний з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди, оскільки транспортний засіб не дуже пошкоджений, позивач продовжує користуватися автомобілем. Вважає, що він не завдав позивачу моральної шкоди. Не згодний з стягненням суми вартості експертизи, оскільки експертиза була проведена страховою компанією, також заперечує проти стягнення суми судового збору, оскільки позивач міг і не звертатися до суду з позовом. Просить у позові відмовити.

Адвокат відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 підтримала доводи відповідача, просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, думку адвоката, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним.

26.04.2016 року, о 09 годині 50 хвилин відповідач ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем «Renault Premium 400», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по трасі Т0806 перед виїздом на міст Преображенського» при перестроюванні, не переконався на наявність перешкод та інших учасників руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, чим скоїв зіткнення з легковим автомобілем НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2016 року ( а.с.6).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 124/10 від 06.10.2016 року вартість матеріальної шкоди заподіяної транспортному засобу «Dacia Logan» державний номер НОМЕР_2 склала 10602 грн. 91 коп. ( а.с.8-13).

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СТ «Іллічівське» ( а.с.31).

До теперішнього часу суму завданої шкоди страхова компанія позивачу не перерахувала, оскільки стороною відповідача такі доводи не спростовано.

За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП доказуванню не підлягає, оскільки його вина встановлена постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2016 року.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.2 ст.1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Звертаючись з позовом до суду, позивач просив стягнути суму завданої шкоди саме з відповідача, оскільки страхова компанія таку шкоду не відшкодувала.

Доводи у судовому засіданні відповідача ОСОБА_3 і його адвоката ОСОБА_1 про те, що оскільки відповідач застрахував своє авто і відшкодовувати шкоду повинна страхова компанія, протиречать правовій позиції Верховного Суду України від 26.10.2016 року по справі № 6-954цс16 про відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП.

При розгляді справи суд підтвердив правову позицію по справі № 6-2808цс15, згідно якої потерпілий у ДТП може вимагати відшкодування шкоди у того, хто завдав шкоду, не дивлячись на те, що його відповідальність застрахована.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань - деліктному і договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, при наявності передбачених ст.1192 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно- правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно- правова відповідальність якої застрахована після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в рамках та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи вказане вище, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача суми завданої шкоди у розмірі 10602 грн. 91 коп., підлягаючими задоволенню.

При вирішення питання щодо відшкодування на користь позивача завданої йому моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), врахування стану здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - відшкодування такої шкоди, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав певних моральних страждань, оскільки з вини відповідача ОСОБА_3 було пошкоджено майно ОСОБА_2, що безперечно призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, необхідності прикладення часу та зусилля для відновлення своїх прав власника, а отже є підставою для захисту його порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди. Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме спричинення матеріальних збитків у результаті дорожньо-транспортної пригоди та їх тривале не відшкодування призвело до погіршення його здоров'я, зокрема, нервового стресу, про що зазначено у позовній заяві, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненні понесені ним судові витрати пропорційно задоволених судом позовних вимог.

Відповідно до ст.. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться судовий збір, а також витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз, а тому підлягають стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., а також 600 грн. за виконання звіту за проведення авто товарознавчого дослідження.

Керуючись ст. 1166, 1187 ЦК України, ст..ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.Запоріжжі ( ІПН 090003863), проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування завданої дорожньо- транспортною пригодою матеріальної шкоди 10 602 грн. 91 коп., 600 грн. вартості авто товарознавчого дослідження автомобіля, 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 11 754 грн. 11 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному суді Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик