Справа № 202/4073/17
Провадження №2-з/202/125/2017
УХВАЛА

17 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив суд: накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття відповідних заходів може у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та може застосовуватися зокрема шляхом накладання арешту.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Оскільки, як вказує в своїй заяві позивач, предметом позову є визнання недійсним договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, укладеним між сторонами, та власником спірного нерухомого майна є відповідач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1), тому наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову володілець спірного нерухомого майна має реальні можливості реалізувати вказане майно, а тому вважаю, що невжиття засобів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та для забезпечення позову вважаю необхідним задовольнити заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ІПН НОМЕР_2) - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5, що належить на праві власності ОСОБА_4 (АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_1) на підставі договору дарування квартири, посвідченого 05.11.2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим номером 2-2640.

Копію ухвали направити на виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька,56).

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачам.

Ухвала набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

Суддя Л.П. Слюсар