У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргупредставника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та стягнення моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватон" до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивача вказує на його незаконність, оскільки судом не повно з'ясовано дійсні обставини справи, а висновки суду не відповідають вимогам закону. Суд не врахував, що інформація викладена у зверненні відповідача на гарячу урядову лінію є неправдивою, та має негативний характер, оскільки це слугувала підставою для проведення позапланової перевірки. Крім того, відповідачем не надано доказів забруднення повітря саме ТОВ ВП «Акватон».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено факт поширення відповідачем негативної, неправдивої інформації, що порочить його честь та гідність .

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги проте, що інформація викладена у зверненні відповідача на гарячу урядову лінію є неправдивою, та має негативний характер, оскільки це слугувала підставою для проведення позапланової перевірки не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права і спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч. 4 ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Про зазначене йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_1 у своїй скарзі на гарячу урядову лінію від 03.08.2016 року повідомив, що на території ПП «Акватон» постійно відбувається забруднення атмосфери та навколишнього середовища хімічними речовинами, яке триває протягом 20 років. Просив вжити заходів щодо припинення забруднення атмосфери та зробити перевірку підприємства.(а.с.11-12).

Отже, суд дійшов правильного висновку, що відповідач реалізував своє конституційне право на звернення до компетентного органу, який уповноважений здійснити перевірку такого звернення щодо викладених в скарзі фактів і прийняття відповідного реагування, а тому викладена в заяві інформація не може вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні ст. 277 ЦК України.

Також проаналізувавши інформацію, яку просить спростувати позивач, місцевий суд правильно дійшов висновку про те, що відповідач дав свою суб'єктивну думку щодо критичної оцінки недоліків в роботі підприємства при викидах шкідливих речовин в атмосферне повітря. Згідно з п. 19 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Такі висновки суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткової правової оцінки не потребують і висновків суду не спростовують

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315ЦПК України, колегія суддів, у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» відхилити.

Рішення міського суду Рівненської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді