Справа № 663/122/17
Провадження № 2/663/247/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ведмідської Н.І.,

секретаря - Пенза Н.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Скадовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання майна спільною сумісною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання майна спільною сумісною власністю.

В судовому засідання позов підтримав та пояснив, що з 1992 року по 10.11.2007 року його мати ОСОБА_5 (прізвище до одруження ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1.

10.11.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 у віці 59 років померла, про що 03.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, складено відповідний актовий запис №97.

За час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, спільно з відповідачем збудований будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1, будівництво якого тривало з 1992 року по 1994 рік.

Будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1, увійшов в спадкове майно.

Таким чином, ОСОБА_5 та відповідач до реєстрації шлюбу були пов'язані спільним побутом, між ними існували відносини, що притаманні подружжю, тобто вони фактично проживали однією сім'єю.

Будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1, увійшов в спадкове майно.

Просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з 1992 року по 10.11.2007 року.

Визнати будинок АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та представник позивача, в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживали з 1992 року однією сім'ює, оскільки останній перебував у шлюбі. До 1996 року ОСОБА_5 проживала та була зареєстрованою в м. Біла Церква, Київської області. На даний час будинок не прийнятий в експлуатацію, отже не може бути об'єктом права власності. Доказів що вказані особи будували його на спільні кошти також не надано.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснив, що на його думку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існували подружні стосунки, оскільки він їх бачив удвох, вони жили в будинку по сусідству. Однак точно стверджувати на які кошти вони існували, як їх розподіляли він не може. Вдома у них він ніколи не був.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. Знайома була з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2007 року. Їй відомо, що вони жили як чоловік та дружина. З якого часу вони так жили вона не знає.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статей 16-18 Закону України «Про власність», статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалася частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності в разі придбання майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між громадянином ОСОБА_4 і громадянкою ОСОБА_9 розірвано про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 09.10.1998 року зроблено запис №158. Прізвище після розірвання шлюбу громадянина - ОСОБА_4.(а.с.49)

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану 10.11.2007 року було зроблено актовий запис №163 про шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4(а.с.07)

Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно 11.03.2016 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5(а.с.06)

З наданої копії домової книги житлового будинку АДРЕСА_1, вбачається, що власником будинку записаний ОСОБА_4, з 1993 року.

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений на ОСОБА_4.

В будинку була зареєстрована ОСОБА_5 з 2011 року (а.с.42)

До цього часу місце проживання останньої в офіційних документах вказано в АДРЕСА_2.(договір купівлі-продажу а.с.44, договір міни а.с.46)

З копії кредитного договору №119086 від 10.07.1992 року, вбачається, що Скадовське відділення Ощадбанку та ОСОБА_4, уклали між собою справжній договір, банк приймає на себе зобов'язання надати позичальникові кредит в сумі 50 000 грн.

З копії довідки, вбачається, що ОСОБА_4, отримав позику на будівництво індивідуального житлового будинку в сумі 1 мільйон карбованців.

Відповідно копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на право особистої власності від 15.05.1992 року вбачається, що Виконавчий комітет Скадовської міської ради народних депутатів від 29.03.1990 року за №63 згідно рішення виконкому Скадовської міської ради народних депутатів №98 від 06.05.1992 року про відвід земельної ділянки, надає ОСОБА_4, земельну ділянку в безстрокове користування для будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 600,0 кв.м.

З наданої копії будівельного паспорту вбачається, що в межах своєї компетенції Скадовська міська рада народних депутатів за рішенням №98 від 06.05.1992 погоджено зведення землеволодільцем накреслених на плані забудов земельної ділянки жилих споруд наданій володіння розташованій в АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв. м.

З копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Скадовської міської ради народних депутатів від 06.05.1992 року №98 «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Скадовську», вирішив виділити ОСОБА_4 в безстрокове користування земельну ділянку із земель міської забудови в АДРЕСА_1, площею 600 кв м для будівництва на правах особистої власності одноквартирного 5-кімнатного житлового будинку загальною площею 118 кв м, в тому числі жилою площею 70 кв м по типовому проекту Х0-5-11.

Як свідчать накладні та квитанції на придбання будівельних матеріалів, платником є ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено як факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім'єю на час будівництва будинку так й факт вкладення в нього спільних грошей, оскільки свідки з цього приводу нічого пояснити не змогли, письмових доказів не надано.

Керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задовленні позовних вимог ОСОБА_1,- відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. І. Ведмідська