Єдиний унікальний номер 225/592/17 Номер провадження 22-ц/775/1493/2017
Єдиний унікальний номер 225/592/17 Головуючий у 1-ій інстанції Мигалевич В.В.
Номер провадження 22-ц/775/1493/2017 Доповідач: Хейло Я.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів: Мірути О.А., Осипчук О.В.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бахмут апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи.

Уточнив позовні вимоги зазначала , що її чоловік ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Південна», де працював гірничим робітником очисного забою. 16 червня 2009 року ОСОБА_3 загинув у результаті нещасного випадку на виробництві. Від шлюбу з загиблим в неї залишився неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За наслідками розслідування цього нещасного випадку було складено акт за формою Н-1. Згідно висновків комісії даний нещасний випадок стався з вини посадових осіб підприємства,були виявлено цілий ряд порушень посадовими особами відповідача нормативних актів з охорони праці. Вважає, що смерть її чоловіка настала з вини відповідача та смертю близької людини їй та її дитині завдано моральну шкоду, її малолітній син росте без батька.

Просила суд стягнути з ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Південна» в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної її сину смертю батька.

Рішенням Дзержинського міського суду від 20 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Південна» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну її сину ОСОБА_5 у розмірі 80000 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Південна» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи , судом неповно з'ясовано обставини справи, які мають істотне значення, розмір відшкодування моральної шкоди є занадто великий, не відповідає судовій практиці, яка склалася по цієї категорії справ.

Апелянт вважає , що суд першої інстанції не врахував вимоги на п.п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.1995 року та факт загибелі від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 не підтверджує сам по собі наявність моральної шкоди.

Звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту спричинення моральної шкоди не надано жодного доказу, а за їх відсутності всі доводи позовної заяви можна віднести до припущень.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги повністю підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник позивача у засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , вважає , що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 24 липня 2005 року по 16 червня 2009 року перебував у трудових правовідносинах з Державним підприємством «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Південна». Працював гірничим робітником очисного забою 5 розряду.

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 16.06.2009 року (а.с. 9-15) та акту № 9 за формою Н-1 від 09.07.2009 року про нещасний випадок на виробництві (а.с. 16-20) з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві, у наслідок якого він загинув.

Згідно зазначених актів причинами настання нещасного випадку визначено порушення посадовими особами підприємства, а також самим потерпілим ОСОБА_3 технологічних норм, а також нормативних актів з охорони праці (а.с. 13,14,18,19).

Зазначений акт форми Н-1 від 09 липня 2009 року, складені за результатами спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 16 червня 2009 року, був без заперечень підписаний посадовими особами ДП «Торецьквугілля».

Згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_1), виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 помер 16.06.2009 року про що в Книзі реєстрації смертей 17.06.2009 року зроблено запис за № 373 (а.с. 6).

Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25.11.2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 41), що також підтверджується довідкою Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04.03.2017 за № 15.16-5-607 (а.с. 43).

Загиблий ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 є матір'ю дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського міського управління юстиції 10 квітня 2002 року. (а.с.77).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано , всупереч доводів апеляційної скарги відповідача, виходив з того, що внаслідок смерті на виробництві батька, сину позивача завдано моральну шкоду, яка полягає тому, що дитина втратила рідну людину, на все життя лишилися батьківської підтримки, це призвело до порушення особистих, життєвих і соціальних зв'язків , вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Висновок суду про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди, заподіяної її сину, відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України, які передбачають відповідальність за завдану моральну шкоду за умови відсутності між сторонами договірних зобов'язань, тобто так звана деліктна відповідальність.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Наявність вини підприємства в нещасному випадку з ОСОБА_3 підтверджується актом форми Н-1 від 09 липня 2009 року спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_3 16 червня 2009 року.

Внаслідок бездіяльності посадових осіб відповідача, недодержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, зазначених в матеріалах спеціального розслідування, загинула молода людина, син позивача у 7-річному віці втратив батька, що безумовно завдає дитині моральних страждань та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту заподіяння позивачу моральних страждань є необґрунтованими.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт спеціального розслідування нещасного випадку, свідоцтво про смерть потерпілого.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача щодо розміру відшкодування моральної шкоди висновків суду не спростовують та ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки висновків, зроблених судом першої інстанції, в апеляційному суді сторонами не наведено та нових доказів не надано, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача у сумі 80 000 грн.

Цей розмір відшкодування є повністю обґрунтованим , визначений з урахуванням вимог діючого законодавства та на думку апеляційного суду не порушує принцип розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що скаргу відповідача ДП «Торецьквугілля» слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 315, 316 ЦПК України апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: