КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/950/17
Провадження № 2/552/607/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Миронець О.К.
за участі секретаря судового засідання Ваніної Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів постановляє зі згоди позивача заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між сторонами 22.10.2009 року укладений кредитний договір № б/н відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 1400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язувалася повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору.
Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_1 кредитні кошти, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує.
Тому 20.02.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн + 5% від суми заборгованості.
Пред'являючи позов, банк прохав стягнути з відповідача і штраф і пеню по суті за одні і ті самі порушення грошових зобов'язань.
За загальним правилом, яке закріплене у ст. 61 Конституції України, заборонена подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й те саме порушення.
Статтею 549 ЦК України встановлено два види неустойки: пеня і штраф, які є різними за своїм змістом і не можуть бути засновані одночасно за одне й те саме порушення(постанова ВСУ № 6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року).
Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки стягнення пені і штрафу за одні й ті ж самі порушення грошових зобов'язань суперечить принципу, встановленого ст.61 Конституції України
Крім того, в розрахунку заборгованості за кредитом банк не провів розмежування нарахованих сум пені і комісії, виведена загальна сума, тому неможливо визначити окремо суму комісії і суму пені. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії задоволенню не підлягають.
За таких обставин з відповідача підлягає стягненню за допущені порушення грошових зобов'язань лише штраф: його фіксована складова-500 грн та процентна складова 1265,84 гривень.
Згідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони,понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову банком було сплачено судовий збір в сумі 1600 грн., який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.509,510,525,526,610,611,625 ЦК України, ст.,88,213 - 215,224-225 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання його копії апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.К. Миронець