Справа №463/564/17
Провадження №4-с/463/30/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника скаржника ОСОБА_1

представника Личаківського ВДВС ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

Скаржник ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Личаківського ВДВСм. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2; скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.08.2016р. № 51849152 та про зобовязання відновлення вказаного виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 04.05.2012р. Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-/1312/614 за яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 40/В/08/Ф від 18.03.2008р. в розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 320 372,85 грн., пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках в розмірі 36 843,44 грн. звернуто стягнення на майно квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці та належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом укладення АТ «Брокбізнесбанк» від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.12.2013р. змінено спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, однак 12.08.2016р. прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у звязку з тим, що виконанати вимоги виконавчого документа не виявляється можливим в силу дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Такі дії вважає неправомірними, оскільки вказаний закон встановлює ряд факторів, за наявності яких поширюється мораторій, однак державний виконавець не надіслав стягувачеві будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставин, що зумовлюють поширення дії мораторію. Крім того, на даний час у ПАТ «Брокбізнесбанк» запроваджена процедура ліквідації на строк до 10.06.2018р. Враховуючи обовязковість виконання судових рішень, державний виконавець зобовязаний забезпечити це виконання, використавши всі надані йому права та обовязки, задовольнивши тим самим вимоги стягувача, а не безпідставно повертати виконавчий документ.

В судовому засіданні повноважний представник скаржника згідно належної довіреності від 31.03.2017р. ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав. Дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить скаргу задовольнити.

Представник Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області головний державний виконавець Сидій О.В. проти обґрунтованості скарги заперечив, оскільки вимоги закону про мораторій звернення стягнення на майно виключають можливість проведення виконавчий дій та зобовязують державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачеві. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Повноважний представник боржника ОСОБА_4 ОСОБА_3 проти обґрунтованості скарги заперечив з аналогічних підстав що й ті, про які висловився державний виконавець. Крім того зазначив, що скаржником пропущено строк звернення із даною скаргою, який становить 10 днів. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

04.05.2012р. Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-/1312/614 (а.с.6) за яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 40/В/08/Ф від 18.03.2008р. в розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 320 372,85 грн., пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках в розмірі 36 843,44 грн. звернуто стягнення на майно квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці та належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом укладення АТ «Брокбізнесбанк» від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.12.2013р. (а.с.7) змінено спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В ході здійснення виконавчих дій, в кінцевому, 12.08.2016р. (а.с.8) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», від 21.04.1999р. № 606-XIV в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 04.11.2010р. з наступними змінами.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 цього Закону в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон № 1304-VII), згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Як зазначено в п. 4 цього Закону, протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Під час розгляду цивільної справи № 6-714цс15 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (а.с.24), у власності боржника наявна лише одна квартира, на яку судовим рішенням звернуто стягнення, загальна площа якої не перевищує встановлені законом обмеження.

Оскільки в такому випадку, на час дії Закону № 1304-VІІ виключається можливість звернення стягнення на майно боржника, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті, рішення суду не підлягало виконанню та державним виконавцем правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Скаргу в такому випадку слід визнати безпідставною та в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р. з наступними змінами, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.