АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/106/14-ц Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 22-ц/790/2459/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації.

В обґрунтування позову зазначає, що 23 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 800003701, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 50000 доларів США строком до 23 квітня 2023 року.

В забезпечення зобовязань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 800003701-И, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передано в іпотеку квартиру № 4, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 16.

ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 23 жовтня 2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом в розмірі 49359,54 доларів США, що складає 394530,80 гривень; за відсотками в розмірі 40193,77 доларів США, що складає 321268,80 грн.; пеню з урахуванням строку позовної давності 310 423,13 дол. США, що складає 2 481 212,08 грн.

Для позасудового врегулювання відносин, які склалися у звязку з невиконанням зобовязань по кредитному договору ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушень, але вимога не виконана.

Враховуючи неодноразове порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору Банк вважає, що має право вимагати дострокового виконання обовязків за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 800003701 в загальному розмірі 3197011,68 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 4 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 16 шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна; виселити відповідачів з спірної квартири без надання іншого житла; стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1, який діє від себе особисто та від імені малолітнього сина ОСОБА_3 позов визнав частково та не заперечував, що має борг перед позивачем, але сума боргу значно менша.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2016 року рішення Харківського районного суду від 19 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 800003701 від 23 квітня 2008 року в розмірі 3197011 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 394530 гривень 80 копійок; заборгованість за відсотками в розмірі 321268 гривень 80 копійок; сума пені в розмірі 2481212 гривень 08 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 800003701-И від 23 квітня 2008 рокуАДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати, загальною площею 36,50 кв.м., житловою площею 17,90 кв. м., за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 16 та належить ОСОБА_1М на підставі договору купівлі - продажу від 23 квітня 2008 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Альфа-Банк» на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму судового збору в розмірі по 1835 гривень 20 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить рішення суду у частині відмови у задоволенні позову про виселення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про виселення відповідачів.

Договір іпотеки укладався на забезпечення виконання кредитного договору, кошти по якому видавалися саме на купівлю квартири, яка і є предметом іпотеки, тому відповідачі підлягають виселенню без надання їм іншого постійного чи тимчасового житла зі сторони Банку. Житлове приміщення їм має бути надано з фондів житла для тимчасового проживання органами місцевого самоврядування.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 23 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк»( правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 50000 доларів США строком до 23 квітня 2023 року.

Згідно умов кредитного договору цільове використання Кредиту оплата/ часткова оплата вартості квартири АДРЕСА_2.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 800003701-И, відповідно до умов якого ОСОБА_1 в іпотеку передано спірну квартиру.

Згідно договору купівлі продажу від 23 квітня 2008 року, укладеному між ОСОБА_4 ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, ОСОБА_1 придбав спірну квартиру, вартість якої визначена у 267653 грн., що за домовленістю сторін складає 53000 доларів США, з яких 3000 доларів США продавці отримали від ОСОБА_1 ще до підписання договору, а 50000 доларів США покупець зобовязався сплатити до 18 год. 00 хв. 23 квітня 2008 року.

ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 23 жовтня 2013 року має прострочену заборгованість у загальній сумі 3197011 грн. 68 коп.

В погашення цієї суми заборгованості судом ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №4 житлового будинку №16 по вул. Квартальній в смт. Пісочин.

Рішення суду в цій частині не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» у частині виселення відповідачів суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для їх виселення не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя цієї статті регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і положення статті 109 ЖК УРСР.

Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі №6-1449цс15.

Матеріали справи свідчать, що спірна квартира придбана за еквівалент 53000 долара США, з яких 3000 доларів США сплачено ОСОБА_1

Кредит йому надано в сумі 50000 доларів США.

Отже, спірна квартира придбана не тільки за кредитні кошти.

Виселення відповідачів без надання іншого житла(постійного чи тимчасового) неможливо.

Між тим, Банком не зазначена адреса виселення відповідачів.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмови у виселенні відповідачів.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: