Справа № 495/656/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1, прокурора - Колісніченко І.В. , представника відповідача - ОСОБА_2, представника відділ опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації - Поповської Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - відділ опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Білгород-Дністровська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивує тим, що з 07.08.2007 року позивач та відповідач знаходилися у шлюбі. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний момент проживають разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні.

Позивач вказує на те, що мати участі у вихованні доньок до теперішнього часу не приймає, не провідує, не цікавиться їх здоров'ям, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує, не сприяє їх духовному та фізичному розвитку, не працює, ані за станом здоров'я, ані за своїми переконаннями, ставленнями до життя, не бажає та не здатна утримувати дітей, тим самим створює своїми без діями умови неможливі для нормального розвитку дітей, відмовляється та ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язку мати утримувати своїх дітей. У неї не має постійного свого житла, та ніякої освіти.

Позивач також зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2010 року визначено місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1. та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2015 року відібрано у ОСОБА_4 малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3; визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1; зобов'язано ОСОБА_4 зустрічатися з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше чим два рази на місяць.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 січня 2017 року та висновку Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 27 січня 2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Саме з урахуванням викладених обставин, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала, вважала за доцільне позбавити ОСОБА_4 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відділу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Поповська Г.С. поклалася на розсуд суду при вішенні питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так під час розгляду справи встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що з 07.08.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходилися у шлюбі. На даний час шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 9,10)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2010 року визначено місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1. (а.с. 12)

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2015 року відібрано у ОСОБА_4 малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3; визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1; зобов'язано ОСОБА_4 зустрічатися з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше чим два рази на місяць. (а.с. 13)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 січня 2017 року та висновку Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 27 січня 2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 16,17)

Під час розгляду справи, в судовому засіданні дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що не хоче жити с матір'ю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.

Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як з матеріалів справи, так і з пояснення позивача, вбачається, що між сторонами виникли неприязні відносини, які є предметом розгляду правоохоронних органів та органів соціального захисту населення, що підтверджується письмовими зверненнями відповідача ОСОБА_4, відповідно до яких остання неодноразово зверталася до різних інстанцій з приводу жорстокого поводження з боку ОСОБА_1 по відношенню до неї та дочки ОСОБА_5 (а.с. 64-84)

Також, згідно письмових довідок, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_4 певний період часу проживала у реабілітаційному центрі "София" ОД "Вера, Надежда, Любовь" та зверталася за допомогою до громадської організації "Християнська організація для надання допомоги жертвам насилля "Надія". (а.с.56-63) Таким чином, аналізуючи та враховуючи встановлені судом взаємини сторін, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що могло опосередковано вплинути на стосунки матері з доньками та стати підставою не проживання ОСОБА_4 разом з дітьми.

Позивач, обґрунтовуючи позов зазначає, що ОСОБА_4 участі у вихованні доньок до теперішнього часу не приймає, не провідує, не цікавиться їх здоров'ям, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує, не сприяє їх духовному та фізичному розвитку, не працює, ані за станом здоров'я, ані за своїми переконаннями, ставленнями до життя, не бажає та не здатна утримувати дітей, тим самим створює своїми без діями умови неможливі для нормального розвитку дітей.

Однак в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову зауважив, що ОСОБА_4 в рахунок сплати аліментів на дітей, подарувала позивачу належну їй на праві приватної власності квартиру, яка знаходиться в місті Арциз, що не заперечувалося в судовому засіданні позивачем.

Крім того, зі скріншотів переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також копій фото, які мітяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_4 цікавиться життям дітей, пропонує фінансову допомогу, періодично бачиться з дітьми та спілкується з ними. (а.с. 85-99)

Суд критично ставиться до рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 січня 2017 року та з висновком Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 27 січня 2017 року, відповідно до яких визнано за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки зазначене рішення та висновок були прийняті без урахування думки матері. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається ", що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і сааме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських прав.

Так, розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а такі дії можна виправдати лише за виняткових обставин.

Рішення про позбавлення батьківських прав має бути підкріплене достатньо переконливими та зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

На думку суду, ті обставини, які встановлені під сам розгляду справи, щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, обумовлене не лише безвідповідальною поведінкою матері, а й тими складними стосунками, які склалися між сторонами. .

Судом також не береться до уваги той факт, що дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні пояснила, що не хоче жити с матір'ю та виявила бажання проживати разом із батьком, оскільки у даному випадку зазначений факт не є беззаперечною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що мати розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дочок, що підтверджується відповідними матеріалами справи, та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку, що рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав в даному випадку є передчасним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Саме з урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Третя особа без самостійних вимог - Відділ опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Білгород-Дністровська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти контроль на службу у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків, стосовно її дочок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя