Номер провадження: 22-ц/785/167/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні приватною власністю, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року,

встановила:

У серпні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у травні 2016 року позовом, в якому остаточно просив: 1) усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина будівлі) в будинку № 32 та допоміжними спорудами - садибою по вул. Приморський в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 з членами їх сімї ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3; 2) стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь: 2.1) суму зниження вартості будівлі та земельної ділянки внаслідок їх занедбаності та довготривалого не проведення ремонту в розмірі 250 000,00 грн. для ремонту покрівлі, вікон, дверей, підлоги; 2.2) моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. за незаконне багаторічне користування садибою без правових підстав, приведення садиби в занедбаний вигляд, моральні страждання, переживання і затрати при багаторічних судових тяжбах, у звязку з чим він набув захворювання серця та отримав ІІ групу інвалідності.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що на підставі Свідоцтва про право власності від 09.06.1997 р. він є власником 1/3 частини житлового будинку № 32 по вул. Приморський в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області (далі Житловий будинок), яке зареєстровано в БТІ та Державному реєстрі. З 03.02.1997 р. він зареєстрований у вказаному житловому будинку. Він несе тягар утримання належного йому майна.

Рішенням Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 13.06.2003 р. йому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,065 га., за вищевказаною адресою.

Родина ОСОБА_5 без відповідної правової підстави вселилася у належну йому квартиру, багато років користується нею, посилаючись на договір найму № 267 від 06.09.1995 р., який немає ніякого відношення до належної йому квартири № 3. У житловому будинку відповідачі не зареєстровані, право власності на частку житлового будинку не мають.

За час незаконного проживання в житловому будинку, користування садибою відбулося захаращення та зниження рівня екологічної захищеності землі, погіршення її природних властивостей, втрачено 60% міцності забудови. Літня кухня знесена до фундаменту. Проведення ремонтних робіт потребує матеріальних вкладень у розмірі 60% вартості будівлі.

Йому завдано моральної шкоди внаслідок моральних переживань під час судових розглядів за безпідставними позовами ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Він переніс передінфарктний стан, операцію на серці, визнаний інвалідом ІІ групи.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина будівлі) в будинку № 32 по вул. Приморський в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_5О та ОСОБА_6 в апеляційних скаргах оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом їх виселення разом з членами їх сімї. Просять рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову ОСОБА_4. Посилаються на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 та його представник, який одночасно є представником ОСОБА_6, у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях на апеляційні скарги вважав необхідним скарги відхилити. Рішення суду першої інстанції залити без змін. Посилався на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Процесуальні права ОСОБА_6 не були порушені, оскільки інтереси останньої представляв її чоловік - ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_10. Його право власності на квартиру № 3 підтверджується технічним паспортом, довідкою сільської ради про реєстрацію у житловому будинку, рішенням сільської ради про передачу в приватну власність земельної ділянки, листом ТОВ «ІНФОКС» про відкриття особового рахунку з надання послуг водопостачання у квартиру № 3. Жодний з членів родини ОСОБА_5 не має законних підстав займати належну йому квартиру, тому що договір з відповідачами було укладено на тимчасове користування кв. № 1 строком до 01.05.1996 р.. Безпідставними є твердження апелянтів щодо неправомірності видачі йому Свідоцтва про право власності від 09.06.199 р., яке не визнано недійсним.

ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні підтримав викладені у письмових запереченнях на апеляційні скарги доводи та вимоги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_4 суми зниження вартості будівлі та земельної ділянки у розмірі 250 000,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. ОСОБА_4 не оскаржено, а тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам законодавства не відповідає.

Ухвалюючи рішення про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є власником 1/3 ч. житлового будинку № 32, з належними до нього будівлями, по вул. Приморський в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області. З 14.04.1997 р. зареєстрований у вказаному житловому будинку, сплачує податок за земельну ділянку, уклав договір на водопостачання. Право власності на 1/3 ч. житлового будинку зареєстровано. Відповідачі зареєстровані за іншою адресою, користуються належною позивачу власністю без належних правових підстав (Т. 1, а. с. 207 209 зворотня сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі Свідоцтва № 1 про право приватної власності на жилий будинок від 09.06.1997 р. (Т. 1, а. с. 8, 32) ОСОБА_4 є власником 1/3 ч. житлового будинку № 32 по вул. Приморський в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області (далі Житловий будинок). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.01.2016 р. (Т, 1, а. с. 110 110 зворотня сторона) право власності ОСОБА_4 на 1/3 ч. вказаного житлового будинку 21.12.2015 р. зареєстровано у вказаному реєстрі. Відповідно до листа КП «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2013 р. (Т. 1, а. с. 109) іншими співвласниками житлового будинку є ПАТ «Одеське шахтоуправління» та ОСОБА_11.

Відповідно до паспорту, довідки Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, листа Комінтернівської районної ради Одеської області від 06.11.2006 р., ОСОБА_4 з 03.02.1997 р. зареєстрований у вказаному житловому будинку (Т. 1, а. с. 6, 7, 33, 35).

06.09.1995 р. між Одеським шахтоуправлінням та ОСОБА_5 був укладений договір найму (Т. 1, а. с. 8, 36) про передачу у тимчасове користування строком до 01.05.1996 р. квартири № 1, з двох кімнат та кухні, загальною площею 32,6 кв. м., житловою 26,6 кв. м., сімї з чотирьох осіб. Відповідачі у вказаному житловому приміщені не зареєстровані (Т. 1, а. с. 120). Згідно акту перевірки житлового приміщення від 26.09.2014 р. (Т. 1, а. с. 245) відповідачі на час розгляду справи проживають у житловому будинку в кв. № 1, займають веранду, кухню та дві житлові кімнати. ОСОБА_4 у квартиру № 3 ніколи не вселявся, у зазначеній квартирі ніколи не проживав.

Між сторонами виникли правовідносин щодо захисту права власності.

За правилами, передбаченими ст. ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_4 у позові просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його приватною власністю квартирою № 3 вищевказаного житлового будинку. Разом з тим, позивач є співвласником житлового будинку, йому належить тільки 1/3 ч. житлового будинку.

Доказів виділення позивачу в натурі належних йому 1/3 частин житлового будинку, знаходження у власності позивача саме квартири № 3 не надано. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження його приватною власністю квартирою № 3 шляхом виселення відповідачів з цієї квартири є необґрунтованими. Позов є передчасним. В задоволенні вказаних позовних вимог необхідно відмовити.

Доводи апелянтів про те, що на підставі договору оренди вони з 01.05.1996 р. проживають в кв. № 1, яка є окремим житловим приміщенням і не стосується права власності позивача, суд не зясував, яким чином 1/3 ч. житлового будинку стосується кв. № 1, яку вони займають, є обґрунтованими.

Доводи апелянтів про те, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_6, що призвело до порушення її процесуальних прав, суд не перевірив повноваження представника позивача, не розяснив чи є клопотання, про можливість розгляду справи за відсутності інших осіб, а також щодо можливості укладення мирової угоди, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи про визнання виданого ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності недійсним та відвід судді, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з дослідженого журналу судового засідання (Т. 1, а. с. 186 203) та встановлених по справі обставин.

Таким чином, апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є частково обґрунтованими. Підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина житлового будинку) в будинку № 32 по вулиці Приморській в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 необхідно скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина житлового будинку) в будинку № 32 по вулиці Приморській в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 необхідно відмовити.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина житлового будинку) в будинку № 32 по вулиці Приморській в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою № 3 (1/3 частина житлового будинку) в будинку № 32 по вулиці Приморській в с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3