справа № 208/7521/16-ц
№ провадження 2/208/207/17
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2017 р. м. Кам'янське

15 березня 2017 р. суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Івченко Т. П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі по матеріалам позовної заяви ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості»,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості».

Пред'явлена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи.

Враховуючи вимоги ст. 28, 29 ЦПК України, відповідач повинен мати процесуальну правоздатність та процесуальну дієздатність.

Виходячи з норм ст. 25, 30 ЦК України, фізична особа наділяється цивільною правоздатністю та цивільною дієздатністю, які припиняються у момент смерті особи.

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем не може бути померла особа.

Згідно довідки обласного адресного бюро УМВС України в Дніпропетровській області від 07.03.2017 року, отриманої в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 помер, про що зроблено актовий запис № 654 від 24.05.2014 року.

У зв'язку з вищевикладеним, виникає необхідність в конкретизації кола осіб, які беруть участь у справі.

Судом також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказана вимога не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 та 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості», - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Івченко Т. П.