19 квітня 2017 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.06.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_1, в судові засідання 04.04.2017 року, 19.04.2017 року не зявилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, заперечення проти позову не надала.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до договору №б/н від 16.06.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою від 16.06.2010 року, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунком заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.
Згідно п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.
Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Відповідач частково сплачував суми в погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема останні платежі були здійснені 19.12.2013 року, 24.01.2014 року, 12.05.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-6).
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В даному випадку укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника від 16.06.2010 року з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами та правилами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитом.
Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 4999,79 грн. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п.1.1.2.6 Умов та вимог статей 526 та 1054 ЦК України.
Згідно з п.1.1.2.5 Умов, позичальник зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування Кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України.
Що стосується вимог позивача про стягнення 3250,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки.
Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 4999,79 грн. Пеня, нарахована на цю суму не перевищує розміру тіла кредиту і тому підлягає стягненню з відповідача.
Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 2621,61 грн. - процентна складова, які передбачені п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.
Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання.
Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено.
Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів.
Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: