У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 26 квітня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоСитнік О.М., суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Білецької Ніни Анатоліївни про визнання договору іпотеки припиненим, усунення перешкод у користуванні, розпорядженні майном та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 09 листопада 2006 року між ним та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, згідно з умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 15 тис. доларів США строком до 08 листопада 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 укладено договір іпотеки № 1901/1106/88-518, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив фактору право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

У цей же день ФК «Вектор Плюс» уклала договір факторингу із Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») і до останнього перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором.

Вважав, що іпотека є припиненою з моменту закінчення строку дії такого договору, тобто з 09 листопада 2009 року у силу ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Також зазначав, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки на рахунок погашення заборгованості встановлено закінчення строку дії кредитного договору - 08 листопада 2009 року, строк позовної давності за вимогами, зумовленими невиконанням чи неналежним виконанням ним своїх зобов'язань за кредитним договором від 09 листопада 2006 року, розпочався 09 листопада 2009 року та закінчився 09 листопада 2012 року, що не підлягає доказуванню. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Просив визнати припиненим договір іпотеки від 09 листопада 2006 року № 1901/1106/88-518, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6; зобов'язати приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Білецьку Н.А. виключити з Державного реєстру іпотек запис за реєстраційним номером № 4031824 від 09 листопада 2011 року про обтяження квартири АДРЕСА_1 іпотекою, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером № 4031755 від 09 листопада 2011 року про заборону на нерухоме майно, а саме на вказану вище квартиру.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Визнано припиненим договір іпотеки від 09 листопада 2006 року № 1901/1106/88-518, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзіТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у позові або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що, враховуючи рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки на рахунок погашення заборгованості, яким у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності, іпотека є припиненою, так як є похідною від основного зобов'язання та припиняється у зв'язку із припиненням основного зобов'язання, яке нею забезпечувалося, на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Судами встановлено, що 09 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 15 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 08 листопада 2009 року на умовах, передбачених цим договором (а. с. 5−8).

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 09 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № 1901/1106/88-518, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою H.A., відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 9, 10).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору своє право вимоги заборгованості по вказаному кредитному договору.

28 листопада 2012 року між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким останньому передано право вимоги заборгованості за кредитним договором від 09 листопада 2006 року № 1901/1106/88-518, позичальником згідно з якоим є ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 09 листопада 2006 року № 1901/1106/88-518 у розмірі 185 271 грн відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Судом встановлено, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» сплив строк позовної давності як до основного зобов'язання, так і до додаткової вимоги, у тому числі і до вимоги про звернення стягнення на передане в іпотеку майно (а. с. 13−15).

Обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За таких обставин, суди зробили правильний висновок про припинення іпотеки.

Крім того, суди обґрунтовано не взяли до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-153цс14, згідно з якою факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником, з посиланням на те, що правова позиція стосується тих випадків, коли наявний факт закінчення кредитного договору та наявна заборгованість. Проте, у даній справі інші фактичні обставини - наявний не лише факт закінчення кредитного договору ОСОБА_6, але є судове рішення про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з пропуском строку давності. Судовим рішенням відмовлено у стягненні як суми кредиту, так і процентів та пені. Отже, не можна вважати, що у ОСОБА_6 за кредитним договором від 09 листопада 2006 року наявна заборгованість.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.В. Ступак