У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Гордійчук С.О., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, та за позовом ОСОБА_2 до Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області про визнання права власності на 1/6 спадкового майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 до Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Золотолинської сільської ради Костопільського району про визнання права власності на 1/6 спадкового майна - відмовлено за необґрунтованістю.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні її вимог через відсутність у неї у якості доказів постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8, а також встановлення факту, що вона не зверталась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Пояснює, що спірний житловий будинок з прибудовою та сараєм було збудовано її батьками у 1962 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1. Додає, що рішенням правління колгоспу «Правда» с.Золотолин Степанського району від 17.10.1959 року її батькові ОСОБА_9 було виділено 0,25 га присадибної ділянки, а в колгоспній земельній шнуровій книзі під №432

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 567/1377/16-ц Головуючий у 1 інстанції - Цвіркун О.С.

Провадження № 22-ц 787/599/2017 Доповідач - Ковальчук Н.М.

значиться ОСОБА_9, за яким закріпленаземельна ділянка площею 00,25 га, з яких під будовами - 0,01 га, з них під жилими - 0,005 га. У зв'язку з цим вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю її батьків: ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Зазначає, що після смерті матері у 1965 році спадкоємцями її частки стали батько, вона та її брат - ОСОБА_10, продовжуючи проживати у спірному будинку. Стверджує, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері у вигляді 1/6 частини спірного будинку, продовжуючи проживати у ньому та користуватися ним. Пояснює, що її батько ОСОБА_10 одружився вдруге з ОСОБА_11 16.05.1966 року, і від цього шлюбу народилося двоє синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_12. При цьому, у її мачухи було двоє дітей від першого шлюбу: ОСОБА_7 ОСОБА_6, які залишились проживати у будинку свого покійного батька після переїзду матері до спірного будинковолодіння. Вказує, що після смерті її батька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину у вигляді 5/6 спірного будииковолодіння прийняла мачуха ОСОБА_13, після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщина перейшла до ОСОБА_4 та ОСОБА_12 в рівних частках, а після смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 його частку успадкував позивач ОСОБА_4. Вважає, що спадкове майно ОСОБА_4 складав не увесь житловий будинок з надвірними будівлями, а лише 5/6 вказаного будинковолодіння, оскільки 1/6 була прийнята нею після смерті матері у 1965 році та належала їй з моменту відкриття спадщини в силу закону. Стверджує, що позивачем не доведено, що спірний будинок збудований його матір'ю і її мачухою ОСОБА_14, оскільки таке твердження суперечить письмовим доказам по справі про рік побудови будинку та року повторного укладення шлюбу між її батьком та мачухою у 1966 році. Покликаючись на невірне встановлення місцевим судом природи спадкових правовідносинам, які склалися між сторонами у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 та відмови у її позові та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/6 частину спадкового майна.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про визнання за ОСОБА_4 права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті брата ОСОБА_12, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті брата, а державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено: відповідно до виписки з погосподарських книг за 1971-2000 роки по селу Комарівка Золотолинської сільської ради Костопільського району будинковолодіння по АДРЕСА_1 було зареєстровано за головою сім»ї ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 - батьком позивача(а.с. 100,101).

Голова сім»ї ОСОБА_9 перебував у шлюбі з ОСОБА_13 з 1966 року.

ОСОБА_9 помер у 1996 році.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житлові будинки, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно відомостей Золотолинської сільської ради у всіх наявних у сільській раді погосподарських книгах рік забудови будинковолодіння по АДРЕСА_1 вказаний 1967 .

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

Станом на 1967 рік реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ проводилась відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56), якою передбачалось обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Згідно із положеннями Закону України «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, статтю 19 указаного закону доповнено частиною 3 такого змісту: «Для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.

Тобто, записи у погосподарських книгах Золотолинської сільської ради про належність будинковолодіння є актом органу влади, що підтверджує право приватної власності на спірне будинковолодіння.

В особистому рахунку погосподарських книг зазначено, що в будинку на час смерті голови сім»ї ОСОБА_9 проживали та продовжували проживати після його смерті дружина - ОСОБА_13 та син ОСОБА_12.(а.с.101).

Зазначене свідчить, що спадщину після смерті ОСОБА_9 в рівних долях прийняли дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_12 у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР.

Після смерті ОСОБА_9 в особистих рахунках погосподарських книг головою сім»ї в господарстві по АДРЕСА_1 зазначена ОСОБА_13.

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з нею на день смерті в будинку проживали її сини ОСОБА_12 та ОСОБА_4 - позивач за первинним позовом. Факт спільного проживання стверджується довідкою Золотолинської сільської ради № 722 від 15 липня 2016 року(а.с.13) та записами в особовому рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги № 5 с. Комарівка(а.с.101).

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зазначені обставини та норми законодавства дають підставии для висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_13 в рівних долях прийняли її сини - ОСОБА_12 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 помер.

Відповідно до довідки виданої виконкомом сільської ради Костопільського району Рівненської області ОСОБА_12 до дня смерті був зареєстрований і проживав в господарстві по АДРЕСА_1 один (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_12 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся тільки ОСОБА_4, що підтверджується листом Костопільської районної державної нотаріальної контори за № 780/01-16 від 28.07.2016 року (а.с. 23).

З огляду на зазначене висновок суду першої інстанції про законність позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності наспадкове майно, що залишилось після смерті брата ОСОБА_12, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є правильним.

У грудні 2016 року третя особа ОСОБА_2 подала до суду зустрічні самостійні позовні вимоги про визнання за нею права власності на 1/6 частину земельної ділянки, житлового будинку з надвірними будівлями, в АДРЕСА_1, як на частину спадкового майна, що залишилось після смерті її матері - ОСОБА_8, перешої дружини ОСОБА_10, яка померла в 1965 році.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що її мати - ОСОБА_8 та батько ОСОБА_9 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі в 1962 році побудували спірний житловий будинок.

На день смерті матері у 1965 році вона була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, разом з батьком ОСОБА_9 та братом ОСОБА_10 прийняля спадщину в розмірі 1/6 частини спадкового майна.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, виходячи із слідуючого.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 , а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69, відповідно до яких в погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

В своїй позовній заяві ОСОБА_15 доводить, що рік забудови спірного будинку є 1962, як зазначено у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ФОП - ОСОБА_16 15 червня 2016 року.

Такі доводи спростовуються записами у погосподарських книгах Золотолинської сільської ради по селу Комарівка де зазначено, що житловий будинок у господарстві ОСОБА_9 збудований у 1967 році.

За таких обставин, ОСОБА_2 не може бути спадкоємицею цього будинку після смерті матері, оскільки спадкодавець - її мати ОСОБА_13, померла у 1965 році, а отже за життя права власності на спірне майно не набула.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Гордійчук С.О.

підпис Шеремет А.М.

Згідно: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.