У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Лобановська С.М.

з участю секретаря Зуєвої А.С.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Близнюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Розиган О.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 641/3026/14-ц від 28 липня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 48 481,42 грн.

03 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52454831, копії якої були надіслані сторонам виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій боржник ОСОБА_1 викликався до відділу 03 жовтня 2016 року та 17 лютого 2017 року.

По виконанню даного рішення суду державним виконавцем були зроблені виконавчі дії, щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, та було встановлено, що за боржником право власності на земельну ділянку та будь-які обєкти нерухомості не зареєстровано.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України листом від 13 березня 2017 року повідомлено про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України.

Посилаючись на наведене старший державний виконавець просить тимчасово, до виконання зобовязання, обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В судове засідання начальник Близнюківського районного відділу державної виконавчої служби надала заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши подання старшого державного виконавця, перевіривши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

На виконанні Близнюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 641/3026/14-ц 2/641/1756/2014 від 12 травня 2014 року, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 481,42 грн.

Звертаючись з поданням до суду старший державний виконавець посилається на те, що боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконується, боржник має невиконані зобовязання на території України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Зазначає, що наявність у боржника зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Надані суду матеріали не містять доказів, підтверджуючих отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Направлена постанова про відкриття виконавчого провадження від 03 жовтня 2016 року та лютого 2017 року боржником не отримана.

Вказане може свідчити про необізнаність боржника щодо існування виконавчого провадження відносно нього.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року в якому зазначено про те, що подання ВДВС повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Між тим, в матеріалах подання не міститься будь-яких доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання ним зобов'язань за рішенням суду, доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, покладених на нього державним органом та можливості боржника виїхати за межі України ґрунтуються лише на припущеннях.

Суду не надано доказів щодо належного виклику боржника до виконавчої служби з приводу вищевказаного виконавчого провадження та взагалі щодо обізнаності останнього про наявність такого виконавчого провадження.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця..

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Близнюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Лобановська