Справа № 161/3813/17
Провадження № 2/161/1886/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконане зобовязання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за невиконане зобовязання.

Позов мотивував тим, що 11.08.2016 між ним та ОСОБА_3 був укладений договір «Про виконання робіт по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій», згідно якого позивач доручає, а відповідач зобовязаний виконати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій, за цінами виконавця. Після укладення договору ОСОБА_3 під розписку позичив у позивача грошові кошти в сумі 5 500 грн, для виготовлення замовлення. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, кошти повертати відмовлявся. В грудні 2016 року відповідач повернув 1 500 грн. Надалі зобовязання по виготовленню конструкцій не виконувалися і кошти повернуті не були. Позивачем було направлено лист- претензію на домашню адресу відповідача, на яку відповіді не отримав.

А тому, просив стягнути з відповідача борг в розмірі 4 000 грн., зобовязати сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та стягнути сплачений позивачем судовий збір.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що сума 5 500 грн. була надана відповідачу як аванс. На даний час він не хоче від відповідача виконання умов договору. Договір фактично розірваний за взаємною згодою.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього 4 тис. боргу та судових витрат. В решті вимог позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Згідно вимог ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.525 даного Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір, згідно умов ОСОБА_2 (замовник) доручає, а виконавець зобовязується виконати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій, за цінами виконавця. Умовами договору було визначено вартість товару в розмірі 7 500 грн. та строк виконання замовлення 15 робочих днів після сплати вартості замовлення. (а.с. 7).

На виконання умов договору, в частині оплати вартості товару позивачем було сплачено кошти в якості попередньої оплати в розмірі 5 500 грн. Відповідачем кошти в зазначеному розмірі отримано, що підтверджується особистим підписом в договорі та наданій ОСОБА_4 розписці.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що в розписі від 11.08.2016 складеній ОСОБА_3 була допущена описка щодо суми отриманої на виготовлення конструкції. Відповідач підтвердив факт отримання коштів в розмірі 5 500 грн.

Тобто, покупцем було виконано умови договору щодо попередньої оплати і сплачено кошти передбачені п. 2.2 Договору в розмірі 5 500 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч.3).

Частина 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Судом встановлено, що відповідачем як продавцем (постачальником) були допущені істотні відступи від умов договору, зобовязання за договором не виконані в установлений строк, в звязку з чим позивач як покупець має право вимагати, зокрема, розірвання договору та відшкодування збитків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони в добровільному порядку погодили розірвання договору.

Не виконавши належним чином взяті на себе зобовязання ОСОБА_3 повернув 01.12.2016 ОСОБА_2 1 500 грн., тобто частину авансового внеску, що стверджується відповідною відміткою на розписці від 11.08.2016 (а.с. 11). Дана обставинами була визнана сторонами в с удовому засіданні. Сума залишку авансового внеску на час розляду справи становить (5 500 грн. 1 500 грн.) = 4 000 грн.

Оскільки відповідач по теперішній час не виконав взятих на себе зобовязань щодо передачі товару покупцеві, договір фактично розірвано, то суд дійшов висновку, що вимога позивача про повернення авансового внескуобґрунтована і підлягає до задоволення в розмірі, який відповідає залишку авансового внеску в сумі 4 000 грн.

Вимога щодо стягнення інфляційних втрати за весь час прострочення виконання зобовязання до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Предметом укладеного між сторонами договору було виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій. Договором передбачалися строки виконання індивідуального замовлення. В судому засіданні встановлено, що передані відповідачу кошти були передоплатою за замовлення металопластикових конструкцій, а не як грошова позика.

Умовами договору не передбачено строку виконання грошового зобовязання, не встановлено і кінцевої дати, після спливу якої можна було б вважати простроченим виконання зобовязання для обчислення інфляційних втрат.

Оскільки між сторонами після укладення договору побутового підряду виникли договірні зобовязання, в яких не визначено дати повернення коштів, а тому не можна і розрахувати час прострочення виконання такого зобовязання.

Про стягнення інших штрафних санкцій, які передбачені умовами договору, позивач вимог не заявляв.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 509, 526, 599, 651, 653, 655, 662, 695 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 4 000 (чотири тисячі) гривень залишку авансового внеску за договором та 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій