Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/6615/16-ц Головуючий у 1 інстанції Колодіна Л.В.
Номер провадження 22-ц/778/2684/17 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.

суддів: Дашковської А.В.

Кримської О.М.

за участю секретаря Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, визнання свідоцтва на спадщину недійсним, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування.

В позові позивач зазначала, що в 1974 році її батьки розірвали шлюб та припинили будь-які відношення між собою. Позивач знає зі слів матері, що батько був лише платником аліментів, батьківські відчуття не виявляв до неї, що стало причиною відсутності будь-якого їхнього спілкування.

З 1999 року позивач стала спілкуватись з батьком ОСОБА_5 та підтримувати дружні відносини, він став проявляти відчуття до її доньки від першого шлюбу.

В серпні 2004 року батько позивача ОСОБА_5 офіційно уклав шлюб зі ОСОБА_3, а з часом пояснив, що його дружина забороняє їхнє спілкування. Зі слів батька вона знала, що йому належить земельна ділянка, площею біля 5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вознесенської сільської ради.

27 вересня 2016 року під час телефонного спілкування з матір'ю, позивачу стало відомо, що в цей же день під час розмови з родичами батька, вона довідалась про смерть ОСОБА_5, який помер в грудні 2015 року. Позивач ніякої інформації з цього приводу не отримувала, про поховання її ніхто не повідомляв, хоча у рідного брата батька є її номер телефону.

Позивач отримала Свідоцтво про смерть (повторне) батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції НОМЕР_1 від 29.09.2016 року, актова запис № 1977 від 02.12.2015 року. В міській нотаріальній конторі отримала Інформаційну довідку від 04.10.2016 року зі Спадкового реєстру про спадкові справі та видані свідоцтва про спадщину, згідно якої у Приватного нотаріуса Земенкової Ю.А. 22.07.2016 року була заведена спадкова справа № 59266863 за заявою ОСОБА_3

Вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки постійно проживає в м. Києві, а про смерть батька дізналась лише 27 вересня 2016 року.

На підставі викладеного позивач просила надати їй додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті її рідного батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину №59382147 від 17.08.2016 року, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку площею 4,6998 га, кадастровий номер НОМЕР_2, видане приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. на ім'я ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,3499 га, що є 1/2 частиною земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 4,6998 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, Вознесенська сільська рада, яка належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 роз'єднані, виділено в окреме провадження позов ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину №59382147 від 17.08.2016 року, після смерті ОСОБА_5, видане приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. на ім'я ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,3499 га, що є 1/2 частиною земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 4,6998 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, Вознесенська сільська рада.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_4. задоволено.

Визначено додатковий строк в 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив із того, що позивач ОСОБА_4 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини вона не проживала разом з ОСОБА_5 , а проживала в м. Києві, спілкування між ними не було, про смерть батька дізналася із запізненням лише у вересні 2016 року, тому згідно з положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України вимоги ОСОБА_4 про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом установлено, що 08 лютого 1973 року, народилась позивач ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого міським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Мелітополя Запорізької області НОМЕР_3 від 21.02.1973 року, актовий запис № 360. Батьками вказані - ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

26.02.1993 року позивач одружилась з ОСОБА_8, а 01.06.1999 року вони розлучились. (а.с. 8-9).

29.04.2015 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_10, прізвище якої після реєстрації шлюбу - «ОСОБА_4». (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 11).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справі та видані свідоцтва про спадщину від 04.10.2016 року, у приватного нотаріуса Земенкової Ю.А. 22.07.2016 року була заведена спадкова справа № 59266863 за заявою ОСОБА_3 - відповідача у даній справі, після смерті ОСОБА_5 (а.с. 12).

Згідно копії спадкової справи №19/2016 померлого ОСОБА_5 наданої приватним нотаріусом Мелітопольської міського нотаріального округу Запорізької області Земенковою Ю.А. вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 була надана заява про прийняття спадщини за законом та якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №2228 на земельну ділянку площею 4.6998 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса Запорізька область, Мелітопольський район, Вознесенська сільська рада, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 76 (а.с. 40-80).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що з батьком вона не спілкувалась, постійно проживала в м. Києві. Про смерть батька ОСОБА_5 її ніхто не сповістив, і тільки 27 вересня 2016 року з телефонної розмови їй стало відомо про смерть батька та одразу після отримання документів звернулась до суду.

Тобто, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач послалась на необізнаність про смерть батька.

Слід звернути увагу, що з дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 та подання зазначеного позову у жовтні 2016 року пройшло майже рік, зазначені позивачем підстави для задоволення позову не можуть бути визнані такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивача ОСОБА_4 на ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 забороняла спілкування її з батьком не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені відповідними доказами.

Водночас, відповідач в своїх запереченнях на позов зазначила, що позивач проживала на території України та ніяких перепон в спілкуванні з батьком у неї не було, що також підтверджує відсутність непереборної сили для обізнаності про смерть спадкодавця позивачем.

Тобто, свідчення відповідача підтверджують той факт, що у позивача не існувало ніяких перепон для спілкування з батьком та отримання інформації про смерть спадкодавця та подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що ОСОБА_5 важко хворів та довгий час знаходився у лікарні, що не перешкоджала позивачу ОСОБА_4 спілкуватися з батьком, як по телефону так і провідати його в лікарні, чого останньою зроблено не було.

Отже, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що незнання про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а відтак є підстави для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини.

Колегія судді при цьому зазначає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: