Справа № 643/1430/17
Номер провадження 2/643/2601/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться дана цивільна справа, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 49695,32 грн.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на 1/5 частину квартири загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобовязання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед кредитором. Найчастіше за порушенням зобовязань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна і коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. З огляду на зазначене, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. В ході відпрацювання проблемної заборгованості банку стало відомо, що відповідачу належить 1/5 частина квартири загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з доводів позовної заяви та матеріалів справи, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 29.06.2011 року було укладено Кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з невиконанням умов Договору, у відповідача станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 49695,321 грн.

Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 71074024 від 21.10.2016 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_2.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, та накладення заборони відчуження на 1/5 частини квартири АДРЕСА_2, що буде достатнім видом забезпечення позову, який гарантуватиме можливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та є співмірним із заявленими вимогами.

При цьому вимоги позивача про накладення арешту на вказане вище майно, суд вважає такими, що є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та будуть перешкоджати відповідачу можливості користуватись та володіти належним йому майном, в звязку з чим задовольняє клопотання частково та забезпечує позов шляхом накладення заборони відчуження майна.

Та обставина, що на вказану вище квартиру накладено заборону відчуження на підставі іпотечного договору, про що міститься відповідна інформація у вказаній вище Інформаційній довідці, не може бути підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову та матиме значення для визначення пріоритету обтяжень та черговості задоволення вимог кредиторів за рахунок майна, на яке накладено обтяження.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Розяснити відповідачу, що відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати суду заяву про її скасування.

Розяснити відповідачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може за заявою однієї сторони і зважаючи на пояснення другої сторони, допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим.

Керуючись ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Заборонити відчуження 1/5 частини квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати суду заяву про її скасування.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крівцов Д.А.