АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2844/17 Головуючий 1 інстанції
Справа № 635/20/17 ОСОБА_1
Категорія: захист прав споживача Доповідач Хорошевський О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Коваленко І.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою АК «Харківобленерго» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про спонукання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до АК «Харківобленерго» про спонукання до вчинення певних дій.

В обгрунтування зазначив, що 24 червня 2014 року позивач уклав договір про користування електричною енергією №24572 з відповідачем.

Відповідно до п.1 даного договору енергопостачальник зобовязався надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

При укладенні договору відповідач ввів в оману його та зазначив величину потужності відповідно до п.5.1.3 «Правил користування електричною та тепловою енергією», затверджених наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР від 06.01.1981 року №310. Однак при оформленні договору не була врахована наявна потужність струмоприймачів споживача, технічні умови та технічна характеристика електромережі споживача.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до відповідача з заявами про виправлення виявленого недоліку при укладенні договору та зазначення правильної величини потужності електричної енергії. Однак відповідач своїм листом №46е-01/07-30455 від 07 листопада 2016 року відмовив йому у задоволенні даної заяви. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить зобовязати відповідача визначити в Договорі про користування електричною енергією №24572 від 24 червня 2014 року розмір потужності на підставі характеристик зовнішньої мережі домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Високий, вул.Українська, 117/1.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року позовні вимоги були задоволені.

Суд спонукав АК «Харківобленерго» визначити в договорі про користування електроенергією №24572, укладеному 24.06.2014 року між ОСОБА_3 та АК «Харківобленерго» розмір дозвільної потужності на підставі характеристик зовнішньої мережи споживача, у відповідності з вимогами ст.4 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року.

В апеляційній скарзі АК «Харківобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що правові підстави для спонукання АК «Харківобленерго» внести зміни до договору відсутні, оскільки не встановлено істотного порушення договора компанією, обставини, якими сторони керувались при укладанні договору, істотно не змінились, не доведено, що умови договору щодо величини договірної потужності у встановленому законом порядку недійсним визнано не було.

Просив ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в їх задоволенні відмовити та стягнути на їх користь суму судового збору при подачі апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який є споживачем послуг, яку надає відповідач, письмово повідомляв відповідача про необхідність виправлення виявленого недоліку при укладанні договору та зазначення правильної величини потужності електричної енергії.

При цьому суд виходив з того, що позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами щодо усунення розбіжностей у договорі № 24572 від 24.06.2014 року, однак відповідач безпідставно відмовляв в усуненні даних недоліків, посилаючись на те, що позивач з заявою про видачу технічних умов на збільшення потужності не звертався, не надав доказів наявності технічної можливості підключення струмоприймачів потужністю більшою ніж 1,3 кВт.

Суд взяв до уваги, що «Правила користування електричною та тепловою енергією», затверджений Наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР № 310 від 06.01.1981 року на час укладання договору між сторонами, втратив чинність, хоча відповіді відповідач на звернення позивача містили посилання на ці «Правила».

Суд посилався на Закон України «Про електроенергетику» та Правила користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 з урахуванням змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591, які набули чинності з 20.09.2016 року.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що він просив суд зобовязати відповідача визначити у договорі, укладеному між сторонами 24.06.2014 року розмір потужності на підставі характеристик зовнішньої мережі домоволодіння. При цьому позивачем не зазначено чи маються такі мережі та якими є їх характеристики.

Крім того, за правилами ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовні заява ОСОБА_3 не містить будь-яких посилань на порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів.

Не містить посилань на те, яке саме право позивача порушено і у його звернень до відповідача з вимогами про внесення змін до договору про користування електричною енергією (а.с. 2, 3).

З матеріалів справи вбачається, що потужність електричної енергії, якою користується позивач за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, вул. Українська, буд. 117/1 визначена сторонами у договорі № 24572, укладеного 24.06.2014 року (а.с. 22-23).

Ця потужність визначена у 1,3 Квт.

На час укладання зазначеного договору діяли «Правила користування електричною енергією для населення» затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Згідно п.4 якою визначалось, що у договорі про користування електричною енергією обовязково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену технічними умовами чи технічними характеристиками електроенергії споживача.

Суду не було надано відомостей про потужність струмоприймачів позивача на час укладання договору, а тому вважати, що право позивача було порушено на час укладання договору відсутні.

Необхідність внести зміни до договору від 24.06.2014 року позивач обґрунтовує тим, що з 20.08.2016 року набули чинності до «Правил користування електричною енергією для населення» внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591.

Згідно п.4 змінених «Правил» загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену проектом обєкту побутового споживання та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж обєкта побутового споживання.

З доводів сторін вбачається, що проект обєкту позивача відсутній.

Будь-яких доказів які б свідчили про наявність належних позивачу зовнішніх електричних мереж та відомостей про їх технічні характеристики суду надано не було.

До того ж у зазначеному порядку визначається вища межа потужності обєкту побутового споживання.

Таким чином, зробити висновки про те, що відповідачем порушені права або охоронювані законом інтереси позивача не можливо з огляду, на недоведеність.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права були застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3, 4 ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді П.В.Кісь

ОСОБА_4