Провадження № 2/521/1053/17
У Х В А Л А

20 квітня 2017 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору недійсним.

До суду звернувся представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 із клопотанням про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що у цьому провадженні розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору № 1/90/13 купівлі-продажу двох двадцяти-футових металевих контейнерів, на торговому місці № 1011, на території сектора № 2 по вулиці Синій, ТСК №1, ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, укладений 01 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, з причин того що ОСОБА_5 перебував на час укладення правочину у законному шлюбі та не мав права відчужувати спільне майно подружжя.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження 22-ц/785/9188/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про визнання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області про визнання права власності на 2 спірних контейнери, придбаних за договором купівлі-продажу (між ОСОБА_5, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, за ОСОБА_2 недійсним з підстав того, що ? цього майна є власністю позивачки, як дружини відчужувача по цивільній справі № 509/338/14-ц Овідіопольського районного суду Одеської області.

У своїй апеляційній скарзі від 08 вересня 2014 року на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2014 року ОСОБА_1 стверджувала що договір №1/90/13 купівлі-продажу двох двадцяти футових металевих контейнерів, на торговому місці №1011, на території сектора №2, по вулиці Синій, ТСК №1, ТОВ «Промтоварний ринок», укладений 01 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Захаровичемпросила є недійсним, а вона є власницею ? частини двох двадцяти фунтових металевих контейнерів, на торговому місці №1011 на території сектора №2, по вулиці Синій, ТСК №1, ТОВ «Промтоварний ринок», як і у цьому цивільному провадженні, посилаючись на те що «відповідач не є власником об'єкту продажу так як це майно було придбано ними у шлюбі на власні кошти подружжя, та яке не належить особисто останньому на жодних правових підставах, а тому він навіть фактично не міг укласти жодного договору щодо продажу цього майна. Вказані вище обставини не були судом першої інстанції належним чином встановлені, хоча мають суттєве значення для розгляду справи». З цього приводу просила скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2014 року.

Апеляційним судом Одеської області за цією скаргою була винесена ухвала від 11 грудня 2014 року, у якій суд висловив наступну позицію та встановив наступні факти: «Згідно до п. 29 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності». Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню так як спірні контейнери належали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, були за життя відчужені ним за договором купівлі-продажу та актом прийому-передачі та оплати Товару від 20 вересня 2013 року, та вони не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Доводи апеляційної скарги про відсутність істотних умов договору купівлі-продажу оцінюються критично, оскільки сторони обумовили як ціну Товару так як строки його передачі. Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи». З цих підстав Скаржниці ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її скарги, тому представник ОСОБА_2 ОСОБА_4, вважає що ухвала апеляційний суд Одеської області від 11 грудня 2014 року (провадження 22-ц/785/9188/14) вирішила спір у між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які розглядаються у справі № 521/11694/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

В судове засідання зявився представник позивача заперечував проти закриття провадження у справі, оскільки позивач не була стороною у справі №509/338/14-ц, що розглядалась в Овідіопольському районному суді Одеської області, в цій справі інший предмет позову, а вона лише подала апеляційну скаргу на ухвалене рішення.

Розглянувши клопотання, матеріали справи суд вважає, що у закритті провадження у справі має бути відмовлено з таких причин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Овідіополького районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №509/338/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності, усунення перешкод та витребування майна.

31 січня 2014 року Овідіополький районний суд Одеської області ухвалив рішення по цій справі, яке було залишено без змін Апеляційним судом Одеської області від 11 грудня 2014 року та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року за поданими скаргами ОСОБА_6.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не була стороною у цивільній справі №509/338/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності, усунення перешкод та витребування майна, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору недійсним необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, СУД -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору недійсним - відмовити.

Ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.К.Гуревський

20.04.2017