Провадження номер 2/741/191/17
Єдиний унікальний номер 741/175/17
РІШЕННЯ

іменем України

11 травня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором у розмірі 11482,70 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного 14 листопада 2012 року договору відповідач отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, що й стало причиною виникнення заборгованості. Станом на 30.11.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 11482,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 472,63 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 7287,08 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2700,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 522,99 грн. Представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 11482,70 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Представник позивача Сафір Федір Олегович у судове засідання не з'явився, але подав до суду клопотання, у якому підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу в його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, у якій указав, що не визнає позовні вимоги.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовував тим, що документи, які надані позивачем до суду, не можуть підтверджувати факт укладення кредитного договору та наявність боргу перед позивачем. Позивач уважає, що один його підпис в анкеті-заяві не може бути доказом того, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг Приватбанком. Надана до суду Анкета-заява не містить ніяких умов кредитного договору, розміру кредитного ліміту, у ній не вказано номер кредитної картки, термін її дії, не вказані відсотки за користування кредитом, а також умови та можливість збільшення кредитного ліміту. Відповідач уважає, що Умови та Правила надання банківських послуг не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в них немає жодного посилання на його особу, вони не підписані ним та не можуть на нього розповсюджуватися. Розрахунок заборгованості також не може підтверджувати існування боргу, оскільки він зроблений без урахування строку позовної давності, у ньому не зазначено інформацію про номер картки та рахунок, на який нарахована заборгованість. Крім того, відповідач указує про необґрунтованість нарахування штрафу та пені, адже вони є одним видом юридичної відповідальності, до якої позивач намагається його (відповідача) притягнути, що суперечить ст. 61 Конституції України. Відповідач уважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з нього безпідставні борги, а також притягнути його двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги з підстав, аналогічних тим, які викладені в заперечення відповідача на позов. У судове засідання 11 травня 2017 року представник відповідача не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу в її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи вищенаведене, суд проводить судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені докази, вивчивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У судовому засіданні встановлено, що своїм підписом в анкеті-заяві від 14.11.2012 року ОСОБА_2 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 5). У вищевказаній заяві зазначено, що відповідач згоден, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач своїм підписом у заяві засвідчив, що він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які було надано йому для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов'язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Отже, ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку й склали договір про надання банківських послуг. Цей договір був укладений у письмовій формі. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що між ним та банком були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав і обов'язків, що вказує на вчинення двостороннього кредитного договору.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідачеві було відкрито картковий рахунок, до якого надана платіжна пластикова картка банку, забезпечено можливість доступу до карткового рахунку, можливість користуватися кредитними коштами відповідно до встановлених тарифів.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач досить тривалий час користувався кредитним коштами, виконував умови договору, здійснював погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а. с. 4) та копією виписки по картці/рахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2010-01.03.2017 (а. с. 56-67).

ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що зазначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у розмірі, встановленому договором.

У судовому засіданні встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, виконало, надавши ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати платежів, передбачених кредитним договором, належним чином не виконав, що й призвело до виникнення заборгованості в розмірі 11482,70 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 472,63 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 7287,08 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2700,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 522,99 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.11.2012 р., укладеним між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2, станом на 30.11.2016 (а. с. 4) та випискою по картці/рахунку ОСОБА_2 (а. с. 56-67).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач не виконав зобов'язання за договором, тим самим порушивши умови кредитного договору, а також вимоги ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно й пені, і штрафу, яке він обґрунтовує ст. 61 Конституції України, суд уважає безпідставним, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Вони є різновидом штрафних санкцій і можуть застосовуватися в межах одного виду відповідальності. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання.

Стосовно строку позовної давності, суд уважає, що обставини, на які відповідач посилається у своєму запереченні, не відповідають дійсності. Позивачем при зверненні до суду дотримано строки позовної давності. Так, ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначаються в Заяві та Пам'ятці клієнта. У Правилах користування карткою визначено, що строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк дії картки ОСОБА_2 до останнього дня 07.2016 (а. с. 85). Крім того, останній платіж на повернення кредиту (поповнення карткового рахунку) відповідач здійснив 26.05.2014 (а. с. 86). Отже, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності.

Ураховуючи обставини справи та беручи до уваги вищезазначені правові норми, суд робить висновок, що позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А, отже, суд робить висновок, що з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н, укладеним 14 листопада 2012 року, у розмірі 11482 (одинадцяти тисяч чотирьохсот вісімдесяти двох) гривень 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 1600 (одну тисячу шістсот) гривень на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий