Справа №150/206/17
Провадження по справі №2-о/150/18/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Суперсона С.П.,

при секретарі - Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Чернівецький районний відділ ДРАЦС про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулась ОСОБА_1 з завою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Чернівецький районний відділ ДРАЦС.

Вказана заява обґрунтована тим, що батько заявниці поляк, проте в свідоцтві про народження заявниці зазначено національність батька українець, що в свою чергу призвело до того, що національність ОСОБА_1 теж зазначили як українка. Тому при реєстрації органами ДРАЦС шлюбу між заявницею та її чоловіком у свідоцтві про одруження було вказано національність нареченої теж українка. При зверненні до ВДРАЦС з заявою про внесення виправлень в актові записи про народження заявниці та про шлюб, останній було надано висновок про неможливість задоволення прохання заявниці.

Заявник подала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник заінтересованої особи теж подала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справ, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Змістом ст. 257 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, перебування.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У відповідності до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Викладена позиція відповідає змісту ст. 1 Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» відповідно до якої Національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків.

Так, батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 1914 року народження за національністю поляк.

Свідоцтво про народження батька заявниці не збереглось, а тому вона звернулась до Державного архіву Вінницької області про надання актового запису про народження її батьків. На вказаний запит ОСОБА_1 були надані архівні довідки №07-41/7 від 10.01.2016 та №07-11/5 від 12.01.2017, згідно яких в метричній книзі про народження по римо-католицькій церкві Св. Миколи м-ка Чернівці Ямпільського повіту Подільської губернії за 1914 рік є запис №67 про хрещення 23 березня 1914 року сина ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в присілку Павлівка. Архівною довідкою стверджується, що у ОСОБА_5, 1890 року народження, поляка за національністю були діти, серед яких син ОСОБА_4, 1914 року народження.

Окрім того, випискою з по господарської книги за 1944-1947 рр. на голову сім'ї ОСОБА_2 і членів його сім'ї по господарстві №587 теж стверджується, що батьки ОСОБА_1, заявниця та її сестра за національністю є поляками.

Проте, у зв'язку з політикою радянської влади це не афішувалось, оскільки в минулі роки поляки зазнавали утисків, гонінь зі сторони влади і питання про внесення даних про національність не вирішувалось через страх перед репресіями. Зазначене підтверджується також архівною довідкою №07-11/5 від 12.01.2017 про те, що на діда ОСОБА_1 - ОСОБА_5, 1890 року народження, поляка за національністю була заведена слідча справа за 1937 рік. 05 вересня 1937 року він був заарештований за звинуваченням, передбаченим ст. 54-4, 54-11 КК УРСР. Рішенням Наркома внутрішніх справ СРСР і Прокурора СРСР від 13 листопада 1937 року засуджений до розстрілу. Розстріляний ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Вінниця. Ухвалою Судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду УРСР від 13 серпня 1958 р. ОСОБА_5 реабілітований посмертно.

Разом з тим, ОСОБА_2 знав та розмовляв польською мовою, сповідував католицьку віру, підтримував та навчав заявницю польській культурі та звичаям.

Незважаючи на викладене, без наявних для того підстав, при видачі свідоцтва про народження ОСОБА_1 було вказано, що національність її батька «українець», що в подальшому слугувало підставою для зазначення в актовому записі про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в графі національність нареченої як «українка».

Враховуючи, що вказані обставини, зазначені в свідоцтві про народження та актовому записі про шлюб заявниці не відповідають дійсності, вона звернулась до Чернівецького районного відділу ДРАЦС .

Однак, згідно Висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану №08-3.1-85 від 24.03.2017, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заяви щодо виправлення в актовому записі про її народження №50 від 02.10.1944 відомостей про національність батька з «українець» на «поляк», а також в актовому записі про шлюб №5 від 02.02.1938 відомостей про національність нареченої з «українка» на «полька».

Практика аналогічної категорії справ зазначена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до пункту 7 якої, зазначено, що питання про встановлення неправильності в актовому записі про народження суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Встановлення вказаного юридичного факту необхідно заявниці аби отримати «Карту Поляка».

З наведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 118, 119, 256, 257 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Чернівецький районний відділ ДРАЦС про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 1914 року народження за національністю був поляк.

Зобов'язати Чернівецький районний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в поновлений актовий запис про народження ОСОБА_1 №50 від 02 жовтня 1944 року в графі національність батька виправити з «українець» на «поляк».

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ Вінницької області внести зміни в актовий запис про шлюб ОСОБА_1 №17 від 14.05.1966 в графі національність нареченої виправити з «українка» на «полька».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН