Справа № 310/529/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення розміру заборгованості за аліментами,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення заборгованості за аліментами, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2012 року з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 02 листопада 2012 року держвиконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки на час відкриття виконавчого провадження позивач працював у Бердянському МРВ ГУМВС України в Запорізькій області, виконавчий лист відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» був направлений за місцем його роботи, на підставі виконавчого листа до серпня 2015 року бухгалтерією установи утримувались аліменти із заробітної плати ОСОБА_1 Окрім аліментів, які відраховувались із його заробітної плати, позивач додатково сплачував аліменти в добровільному порядку. З серпня 2015 року позивач почав працювати у Департаменті захисту економіки Національної поліції України. З невідомих позивачу причин з попереднього його місця роботи не було повідомлено державного виконавця про зміну місця роботи позивача та стягнення аліментів з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року за місцем роботи ОСОБА_1 не проводилось. В зв'язку із наведеним, позивач в добровільному порядку перераховував через банківську систему «Приват24» на користь ОСОБА_3 кошти в рахунок аліментів на утримання дочки. В грудні 2016 року позивач дізнався, що виконавче провадження по стягненню з нього аліментів передано до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя, у зв'язку із чим він звернувся до державного виконавця із заявою про зарахування добровільно сплачених платежів в рахунок аліментів, надавши відповідні виписки з банківської системи «Приват24». При отриманні розрахунку заборгованості за аліментами позивачем було з'ясовано, що станом на 01 січня 2017 року ця заборгованість складає 27 699,04 грн., при цьому добровільно сплачені грошові суми на користь ОСОБА_3 держвиконавцем не враховані. Позивач не має жодних зобов'язань перед відповідачкою, крім аліментних, платежі, перераховані на картковий рахунок ОСОБА_3, сплачувались ним як аліменти на утримання дочки. В зв'язку із наведеним просив визначити розмір його заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 за період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року у сумі 9 514,26 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і з урахуванням фактично нарахованої йому заробітної плати та добровільно сплачених ним на користь відповідачки сум в рахунок аліментів і утриманих роботодавцем аліментів із заробітної плати просив визначити розмір його заборгованості за аліментами в сумі 13 610,26 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав.

Представник позивача пояснила суду, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, вони підтверджені відповідними виписками з банку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна навести докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Відповідачкою не надано доказів того, що сплачені позивачем суми є сумами на погашення кредиту, а не коштами в рахунок аліментів, тому що кредитний договір укладався безпосередньо між відповідачкою та банківською установою, ОСОБА_1 як поручитель повинен сплачувати на користь банку лише у разі невиконання ОСОБА_3 зобов'язань. Просила позов задовольнити.

Відповідачка позовні вимоги не визнала з наступних підстав. З серпня 2015 року ОСОБА_3 перестала отримувати аліменти на утримання дитини, про даний факт вона неодноразово повідомляла позивачу, але він на ці повідомлення не реагував, не говорив, де працює, яка у нього заробітна плата. На даний час ОСОБА_1 проживає з іншою жінкою та її дитиною. Їх спільна з позивачем дочка не бажає спілкуватися з батьком, тому він не сплачує аліменти. Між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту, іпотечний договір, поручителем по яким є ОСОБА_1 Так як у відповідачки були фінансові проблеми, ОСОБА_1 перераховував їй суми за кредитним договором. Таким чином, вказані в позові суми сплачувались не в рахунок аліментів. До суду з позовом про поділ боргових зобов'язань ОСОБА_3 не зверталась, рішення про поділ спільного з позивачем майна не ухвалювалось. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, справу просив вирішити на розсуд суду.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 02 листопада 2011 року.

02 листопада 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду.

Згідно з довідкою про доходи, виданою Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області, з 01 січня по 31 липня 2015 року із заробітної плати ОСОБА_1 проводились відрахування аліментів.

07 серпня 2015 року Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів було повернуто до відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції в зав'язку із переведенням боржника по службі до ГУМВС в Запорізькій області.

10 серпня 2016 року держвиконавцем Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі листа Бердянського МВ ГУМВС та у зв'язку із тим, що бухгалтерія знаходиться у м. Запоріжжі, виконавчий документ був направлений за належністю до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

У відповідності із розрахунком заборгованості боржника по аліментам, здійсненим державним виконавцем Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1, заборгованість за аліментами позивача за період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року складає 27 699,04 грн.

Згідно із постановою про виправлення помилки в процесуальному документі від 10 квітня 2017 року державним виконавцем Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя було постановлено загальну суму заборгованості по вищевказаному виконавчому провадженню станом на 01 січня 2017 року вважати 25 682,26 грн. з урахуванням виправленої помилки.

Згідно з виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 здійснювались перекази на картковий рахунок ОСОБА_3, а саме - 03 березня 2015 року в розмірі 1 010 грн., 20 червня 2015 року в розмірі 1 010 грн., 20 липня 2015 року в розмірі 1 000 грн., 21 серпня 2015 року в розмірі 1 100 грн., 20 січня 2016 року в розмірі 1 000 грн., 31 січня 2016 року в розмірі 1 000 грн., 10 лютого 2016 року в розмірі 1 000 грн., 29 лютого 2016 року в розмірі 1 000 грн., 14 березня 2016 року в розмірі 1 000 грн. 02 листопада 2016 року позивачем були перераховані кошти в розмірі 5 000 грн., але в цей же день відповідачка повернула йому 4 064,78 грн., тобто фактичний перерахунок коштів 02 листопада 2016 року становить 935,22 грн.

03 грудня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя із заявою про долучення до матеріалів виконавчого провадження відповідних виписок з банківської системи «Приват24» про добровільну сплату ним на користь ОСОБА_3 грошових коштів. В свою чергу, ОСОБА_3 21 грудня 2016 року надала заяву до ВДВС, в якій зазначила, що надані ОСОБА_1 квитанції і виписки ПАТ КБ «ПриватБанк», не є оплатою ОСОБА_1 по аліментам на їх неповнолітню дитину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачка зазначила, що суми, перераховані на її картковий рахунок ОСОБА_1, є коштами на погашення кредиту.

Дійсно, у відповідності з довідкою ПАТ «Украсоцбанк» від 01 березня 2017 року № 09.401-2490 станом на 01 березня 2017 року ОСОБА_3 має в Бердянському відділенні ПАТ «Украсоцбанк» поточний іпотечний кредит за договором № 08/Ж/02-К від 14 лютого 2008 року, іпотечний договір, договір поруки, згідно якого поручителем виступає ОСОБА_1

Однак, відповідачкою не надано будь-яких доказів того, що зазначені вище суми, які перераховувались їй позивачем, мали призначення саме на погашення кредиту. ОСОБА_3 не змогла пояснити суду, чому позивач повинен був надавати кошти на погашення боргових зобов'язань саме їй, а не перераховувати їх безпосередньо до банківської установи.

Крім вказаного, позивач пояснив, що йому відомі реквізити для сплати відповідних сум за кредитом. Як вбачається з квитанції № FJB019 від 30 листопада 2016 року ОСОБА_3 було внесено на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» грошову суму в розмірі 10 000 грн. на погашення кредиту № 08/Ж/02-К.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 пояснила, що будь-які боргові зобов'язання, окрім аліментних, у позивача перед нею відсутні. Доказів того, що суми, перераховані їй позивачем, не є коштами на утримання дитини, не надала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суми, перераховані ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її картковий рахунок 03 березня, 20 червня, 20 липня, 21 серпня 2015 року, 20 січня, 31 січня, 10 лютого, 29 лютого, 14 березня, 02 листопада 2016 року, є коштами, сплаченими позивачем в рахунок аліментів.

Згідно з довідкою про доходи, виданою департаментом захисту економіки Національної поліції України, з грудня 2016 року із заробітної плати ОСОБА_1 проводяться відрахування аліментів на утримання дитини, в тому числі в грудні 2016 року із заробітної плати позивача утримано 3 406,76 грн., однак вказана сума не врахована державним виконавцем під час проведення розрахунку заборгованості за аліментами. Даний факт відповідачкою не спростовується.

Крім зазначеного, при проведенні розрахунку заборгованості за аліментами державним виконавцем було вказано заробітну плату боржника за грудень 2016 року в розмірі 8 067,15 грн., а суму нарахованих аліментів - 2 016,78 грн. Однак, згідно із довідкою про доходи ОСОБА_1 в грудні 2016 року йому нараховане грошове забезпечення в розмірі 16 928 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про невідповідність проведеного держвиконавцем розрахунку фактично нарахованим та сплаченим ОСОБА_1 сумам.

У відповідності із ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення. Згідно з ч. 4 вказаної статті розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Враховуючи матеріали справи, сума нарахованих аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1, становить 27 072,24 грн. (серпень 2015 року - 722,47 грн., вересень 2015 року - 722,37 грн., жовтень 2015 року - 944,10 грн., листопад 2015 року - 1 146,96 грн., грудень 2015 року - 1 433,70 грн., січень 2016 року - 1 472,57 грн., лютий 2016 року - 2 112,82 грн., березень 2016 року - 1 453,98 грн., квітень 2016 року - 1 440,56 грн., травень 2016 року - 1 440,56 грн., червень 2016 року - 1 440,56 грн., липень 2016 року - 1 440,56 грн., серпень 2016 року - 1 140,56 грн., вересень 2016 року - 1 440,56 грн., жовтень 2016 року - 2 016,78 грн., листопад 2016 року - 2 996,37 грн., грудень 2016 року - 3 406,76 грн.).

Фактично позивачем за вказаний період сплачено 10 441,98 грн. (серпень 2015 року - 1100 грн., січень 2016 року - 2 000 грн., лютий 2016 року - 2 000 грн., березень 2016 року - 1 000 грн., листопад 2016 року - 935,22 грн., грудень 2016 року - 3 406,76 грн.).

Крім зазначеного, в період з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2015 року ОСОБА_1 було додатково в рахунок аліментів сплачено 3 020 грн. (березень 2015 року - 1 010 грн., червень 2015 року - 1 010 грн., липень 2015 року - 1 000 грн.).

Таким чином, фактичний розмір заборгованості позивача за аліментами становить 13 610,26 грн. (27 072,24 грн. - 10 441,98 грн. - 3 020 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. 195 Сімейного кодексу України, ст.ст. 208, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення розміру заборгованості за аліментами задовольнити.

Визначити розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року в сумі 13 610,26 грн. (тринадцять тисяч шістсот десять) грн. 26 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Вірченко