АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріМаличівській Н.В.
за участю:

представника ПП "Ентузіаст І В" Білої Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» ІвановоїСвітлани Олександрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до Приватного підприємства «Ентузіаст і В», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріпка» про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Ентузіаст і В» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріпка» про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року позов ОСОБА_7 та зустрічний позов ПП "Ентузіаст і В" задоволено.

Стягнуто з ПП «Ентузіаст і В» на користь ОСОБА_7 суму заборгованості у розмірі 2 500 грн., визнано за ПП «Ентузіаст і В» право власності на нежитлові приміщення розташовані в групі приміщень №1 підвалу, загальною площею 77,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1. /а.с. 86-89/

№ справи 760/20491/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7871 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині зустрічного позову про визнання права власності, представник ПАТ КБ «Приват Банк» Іванова С.О., яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що спірний об'єкт нерухомості, який є об'єктом інвестування згідно інвестиційного договору №1 від 15.11.2012, є предметом іпотеки, обтяжувачем за яким виступає ПАТ КБ " Приват Банк ". Вказувала на те, що рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 5011-37/15555-2012 від 11.03.13 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.09.06 р., на нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 89, в літ. А), загальною площею 123,60 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 317 122 доларів 61 центів США, встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки. Зазначала, що ПАТ КБ «Приват Банк» не було залучено стороною у справі, у порушення ЗУ "Про іпотеку" вирішено питання щодо нерухомого майна, всупереч наявній забороні відчуження, оскільки дозволу щодо розпорядження предмета іпотеки не було надано. Крім того, не враховано п. 3 Висновків Верховного Суду України від 01.02.2014 р., - в частині трактування ч. 1 ст. 376 ЦК України про те, що самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду в частині зустрічного позову про визнання права власності скасувати та постановити нове в цій частині про відмову у задоволенні цих вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню в частині задоволеного зустрічного позову, з ухваленням нового рішення про відмову у вказаних вимогах, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2012 р. між сторонами по справі був укладений інвестиційний договір № 1 предметом якого, відповідно до п.1.1. були врегульовані правовідносини сторін, що виникають у зв'язку з фінансуванням реконструкції нежилих приміщень загальною площею 75,0 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

15.11.2012 р. між ТОВ Ріпка, ПП "Ентузіаст і В" та ОСОБА_7 було укладено договір доручення №2-Д з метою виконання умов інвестиційного договору №1 від 15.11.2012 р. та організації пошуку суб'єкта господарювання (підрядника), для виконання останнім робіт по реконструкції об'єкта інвестування, укладення зі знайденим підрядником відповідного договору на реконструкцію об'єкта інвестування, проведення розрахунків з підрядником згідно укладеного договору.

Пунктами 2.5.1. та 2.5.2. договору доручення №2-Д встановлено, що ПП "Ентузіаст і В" зобов'язується сплатити винагороду ОСОБА_7 за виконане доручення у порядку і розмірах передбачених договором і у відповідності до умов інвестиційного договору №1 (п.2.2.1., в сумі 335897,82 грн) забезпечити ОСОБА_7 грошовими коштами.

В свою чергу матеріали справи містять звіт про рух коштів від 29.04.2013 р., за договором доручення № 2-Д від 15.11.2012 р., який отримало ПП «Ентузіаст і В» (а.с.11), згідно якого позивач за первісним позовом повідомила про виконання доручення передбаченого вищезазначеним договором, що підтверджується копіями платіжних доручень від 19.04.2013 р. на суму 52950 грн, 54597 грн, 173700 грн, 54650 грн (а.с.12-15), при цьому ПП «Ентузіаст і В» не виконало зобов'язань за договором доручення № 2-Д від 15.11.2012 р.

Пунктом 1.2 інвестиційного договору №1 від 15.11.2012 р., встановлено, що сторони домовились про те, що замовник зобов'язується своїми та/або залученими силами й засобами і за рахунок коштів, залучених від інвестора, провести реконструкцію нежилих приміщень та передати інвестору об'єкт інвестування, а інвестор зобов'язується на умовах, встановлених цим договором, забезпечити фінансування цих робіт та прийняти у замовника об'єкт інвестування.

Після введення в експлуатацію об'єкта інвестування інвестор отримує у власність 100 % права власності на такий об'єкт інвестування, що встановлено п.1.3 вищевказаного інвестиційного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, як первісні так і зустрічні, суд першої інстанції керувався нормами ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України про те, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, яке має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та підлягає виконання у строк, встановлений договором. Також суд першої інстанції керувався нормами ст.ст. 328, 392 ЦК України про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Встановивши, що ТОВ «Ріпка» не виконано свої зобов'язання за договором, включаючи передачу «ПП «Ентузіаст і В» об'єкта інвестування із правовстановлюючими документами щодо цього об'єкта, передбаченими п.2.1.3. цього договору, у термін до 29.04.2013 року, на момент розгляду справи об'єкт не переданий замовнику, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог як за первісним та і за зустрічним позовом.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до статті 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 передбачено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та видача відповідного сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Суд не може перебирати на себе повноваження дозвільних та реєстраційних органів з приводу набуття у власність нерухомого майна.

Таким чином, зважаючи на викладене, у суду першої інстанції підстав для визнання права власності на спірний об'єкт нерухомості, після здійсненої реконструкції, без належних дозволів, не було, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення в частині задоволених зустрічних позовних вимог про визнання права власності.

Крім того, судом встановлено, що об'єкт інвестування згідно інвестиційного договору №1 від 15.11.2012 р., є предметом іпотеки, обтяжувачем за яким виступає ПАТ КБ «Приват Банк».

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 501 1-37/15555-2012 від 11.03.13 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.09.06 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 9270, - нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 89, в літ. А), загальною площею 123,60 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 317 122доларів 61 центів США. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за договором іпотеки від 18.09.06 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 9270, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладанням від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріпка» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки. /а.с.129-130/

Таким чином, визнання права власності порушує права ПАТ КБ «Приват Банк» як іпотекодержателя за Договором іпотеки від 18.08.2006 р. та прийнято всупереч ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку", а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи

18.08.2006 р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_11 укладено кредитний договір № K1VGA0000091 п. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та Малим приватним підприємством фірмою «Голік» (правонаступником якого з 08.07.2010 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріпка», ) укладено іпотечний договір, згідно якого в заставу ПАТ КБ «Приват Банк» передано нежитлові приміщення з№ 1 по № 12 (групи приміщень № 89) за адресою: АДРЕСА_1.

Нотаріусом 18.08.2006 р., на підставі договору іпотеки, зареєстровано заборону на відчуження зазначеного вище об'єкту в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна нерухомості (реєстраціний номер обтяження: 3624751).

В Державному реєстрі іпотек зареєстровано договір іпотеки та подальші зміни до нього (реєстраційний номер: 3624817, дата реєстрації змін 16.01.2008 р.).

Іпотека була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 16.01.2008 р. в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером: 3624817.

10.03.2013 р. за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ТОВ "Ріпка" Господарським судом міста Києва винесено рішення по справі № 5011-37/15555-2012 про звернення стягнення на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" предмету іпотеки. Ухвалою Київського апеляційного суду міста Києва у даній справі від 22.07.2013 р. , зазначене рішення залишено без змін.

Відповідно до умов пункту 14 Договору іпотеки від 18.08.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 9270, з моменту набрання чинності цього договору та реєстрації права власності на Предмет іпотеки в установленому порядку, Іпотекодавець має право відчужувати, передавати в наступну іпотеку, оренду, лізинг, у спільну діяльність, у позичку іншим особам Предмет іпотеки, або іншим чином розпоряджатися Предметом іпотеки тільки за письмовою згодою Іпотекодержателя. Такої згоди ПАТ КБ «Приват Банк» не надавало.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Також, відповідно до п. 3 Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р. від 01.02.2014 р., - у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було досліджено повністю обставин справи, не було з'ясовано, чи перебував об'єкт інвестування в іпотеці, чи надавалася згода іпотекодержателя на реконструкцію нерухомого майна, не були досліджені необхідні документи на новостворений об'єкт нерухомого майна, у зв'язку з чим рішення в частині зустрічного позову підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» Іванової Світлани Олександрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року - в частині зустрічного позову скасувати, та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "Ентузіаст І В" відмовити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року в частині первісного позову залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: