У х в а л а

іменем україни

20 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро», треті особи: Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, Відділ держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання недійсним договору оренди землі, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» - Парпальос ВікторіїВасилівни - на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» (далі - ТОВ «Теплик-Агро»), треті особи: Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, Відділ держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання недійсним договору оренди землі.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, загальною площею 3,2795 га, яку вона успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї сестри ОСОБА_4 Проте у жовтні 2015 року позивач дізналася про існування договору оренди землі від 11 січня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Теплик-Агро».

Посилаючись на те, що вказаний договір оренди ОСОБА_4 не підписувала, оскільки померла до зазначеної дати його укладання, просила визнати зазначений договір оренди недійсним.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір ореди землі від 11 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Теплик-Агро», який зареєстровано у відділі Держкомзему в Теплицькому районі 20 червня 2012 року за № 06871.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Теплик-Агро» - Парпальос В.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 11 січня 2012 року укладено договір оренди землі площею 3,2795 га, розташованої на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, що містить підписи ОСОБА_4 та представника ТОВ «Теплик-Агро».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 березня 2015 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувала земельну ділянку загальною площею 3,2795 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що ОСОБА_4 не могла фізично підписати указаний договір, оскільки померла до зазначеної дати його укладання - ІНФОРМАЦІЯ_1, тому в силу вимог ст. 203 ЦК України вказаний договір є недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та визнаючи недійсними договір оренди землі від 11 січня 2012 року, суди, встановивши, що вказаний договір укладений після смерті сторони договору ОСОБА_4, дійшли правильного висновку про визнання його недійсним у зв'язку з відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем трирічного строку звернення до суду, колегією суддів відхиляються, оскільки позивач лише 25 березня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину, де зазначено на спірну земельну ділянку як спадкове майно.

Інші доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у судах обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» - Парпальос Вікторії Василівни - відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко