Провадження № 2/235/151/17
Справа №235/7472/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сергіївської сільської ради про усунення від права спадкування, визнання заповіту дійсним, поновлення строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3, Сергіївської сільської ради про усунення від права спадкування, визнання заповіту дійсним, поновлення строку на прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його рідна тітка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку розташованого в с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області, провулок Залізничний, будинок 6, який належав їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва, виданого 12.04.1988 року Красноармійським відділом комунального господарства згідно до рішення виконкому Красноармійської районної ради за № 158/2 від 02.07.1987 року та земельної ділянки площею 5,7100га кадастровий номер НОМЕР_1 на території Сергіївської сільської ради та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,6900га. В деяких документах прізвище тітки вказане як «ОСОБА_5» а є і «ОСОБА_5», так у державному акті на право власності на земельну ділянку розміром 5,710 га, розташованої на території Сергіївської сільради вказано, що державний акт та витяг з технічної документації № 797 з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки видано «ОСОБА_5». При народженні тітка позивача, як і його батько мали прізвище «ОСОБА_5», яке потім було змінене на «ОСОБА_5». 25.01.2013 році тітка позивача вступила у шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на «ОСОБА_5». ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4, і позивач як родич та особа на яку було складено заповіт, звернувся до сільради про видачу документів, але йому було відмовлено та повідомлено, що він не є правонаступником, оскільки на момент смерті тітка була у шлюбі з ОСОБА_3 і він вважається таким, що прийняв спадщину. Однак відповідач ОСОБА_3 усупереч своїх обов'язків чоловіка не надавав ніякої допомоги тітці, не впускав до неї медичних працівників, часто залишав її без нагляду та належного уходу, що призвело до смерті, оскільки згідно до акту комісії Сергіївської сільської ради 12.09.2016року ОСОБА_3 кинув свою жінку ОСОБА_4 напризволяще, у закритому приміщенні у безпорадному стані, яку було погризено тваринами.Посилаючись на викладене, позивач прохав усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Сергіївка, Красноармійського району Донецької області, а також просив визнати заповіт складений ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_1 01.09.2011 року, посвідчений секретарем виконкому Сергіївської сільради Красноармійського району Донецької області та зареєстрований в реєстрі № 180 - дійсним та поновити йому строк на прийняття спадщини, яка залишилася після смерті тітки.

23 березня 2017 року ОСОБА_1 надав до Красноармійського міськрайонного суду доповнену позовну заяву про усунення від права спадкування визнання заповіту на ім'я ОСОБА_3 недійсним та визнання заповіту на ім'я ОСОБА_1 дійсним, просив також поновити строк для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача ОСОБА_1, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся за місцем своєї реєстрації.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, наддали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у с. Сергіївка, Красноармійського району Донецької області (а.с.8).

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку розташованого в с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області, провулок Залізничний, будинок 6, який належав їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва, виданого 12.04.1988 року Красноармійським відділом комунального господарства згідно до рішення виконкому Красноармійської районної ради за № 158/2 від 02.07.1987 року та земельної ділянки площею 5,7100га кадастровий номер НОМЕР_1 на території Сергіївської сільської ради та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,6900га(а.с.9-12).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 16.12.2002 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільради, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_6.(а.с.55), також 17.01.2007 року ОСОБА_5 було складено заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільради, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1(а.с.54), який було скасовано 01.09.2011року(а.с.53) та складено новий заповіт від 01.09.2011року відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,710 га, а будинок в с. Сергіївка заповіла ОСОБА_7.(а.с.51), згідно заповіту від 15.07.2013 року ОСОБА_4, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільради, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_3(а.с.48).

Позивач 30.03.2016 року звернувся до державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса відмовлено у ОСОБА_1 у заведенні спадкової справи, після померлої, оскільки спадкоємцем пропущено шестимісячний строк для подачі заяви, оскільки в довідці виданої Сергіївської сільської ради вказано, що спадкодавець мешкала з ОСОБА_3 на ім'я якого було складено заповіт (а.с.15).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, тобто на час смерті дружини відповідач досяг пенсійного віку та став непрацездатним, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині.

Згідно акту від 12.09.016 р. складеного комісією сільської ради встановлено, що ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_4 на день її смерті, не надавав належного догляду хворій дружині, не допускав до неї медичнх працівників та сусідів. Померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4. Робітниками Красноармійської міліції та медичними працівниками встановлено факт смерті. Обличчя та шия померлої були покусані тваринами. Участі в похованні не приймав. Похованням займався племінник покійної (а.с.19).

Свідок ОСОБА_8, яка мешкає у селі Сергіївка та є сусідом ОСОБА_3, суду показав, що він знає чоловіка за ім'ям ОСОБА_3, який мешкав в одному будинку з ОСОБА_9. Як вели та чи вели спільне господарство свідку не відомо. Свідчить щодо обставин смерті свідок не надав.

Свідок ОСОБА_10, яка мешкає у селі Сергіївка, суду показала, що ОСОБА_3 неадекватний. Часто відлучається з дому. У двір зайти було не можна, було закрито. Город садити заборонив. ОСОБА_4 заборонив виходити з будинку. Закривав її в будинку на замок. Швидку допомогу викликала родичка, лікарка приходив, він додому не пускав, говорив що їм нічого там робити. Прийшов і сказав що дружина померла, що її покусали собаки, тому її забрали на розтин. Похоронами не займався, на похоронах не був. Померла боялась його та робила все, що він скаже. За життя ходили до сільради, щоб їх розписали, там їм відмовили.

Свідок ОСОБА_7, яка є двоюрідною сестрою позивача. ОСОБА_5 її тітка, суду показала, що тітка уклала шлюб за рік до смерті. Коли тітка ще могла ходити то приходила до неї. Потім коли вже ходити не могла ОСОБА_3 не пускав нікого до неї. Свідок викликали міліцію. Похоронами займався позивач, ОСОБА_3 участі не приймав та не похорон не приходив. Тітка за своїм віком забувала все. Чоловік за нею не доглядав, бив. Тітка боялась його, коли приходила до свідка плакала.

Критично суд відноситься до показів свідків в частині того, що вони за життя ОСОБА_4 бачили, що її чоловік, поводить себе по відношенню до жінки протиправно, що вона знаходилась, з їх слів, у безпорадному стані, але вони, як і позивач, не вчинили жодних дій з метою припинення такої поведінки чоловіка та надання захисту та допомоги жінці, яка перебувала у похилому віці.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Така підстава для усунення ОСОБА_3 від права спадкування відсутня.

У частинах 2 - 4 статті 1224 ЦК України зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

Такі підстави для усунення ОСОБА_3 від права спадкування також відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Цією частиною передбачено усунення від права спадкування за законом, в даному випадку спадкування відбувається за заповітом, тому ця підстава не підлягає застосуванню.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року№ 7 роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

ОСОБА_5 25.01.2013 року уклала шлюб з ОСОБА_3, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (а.с.17).

Заповіт від 15.07.2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільської ради. Відповідно до даного заповіту ОСОБА_4 розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиму право, заповідала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Даний заповіт на прохання заповідача з її слів складено за допомогою технічних засобів секретарем виконкому. У зв'язку з тим, що заповідач не може сама підписати заповіт, заповіт посвідчено в присутності двох свідків (а.с.48).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт, згідно зі статтею 1234 К України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Стаття 1247 ЦК України встановлює вимоги до заповіту, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Свідок ОСОБА_11, яка була залучена в якості свідка при складанні заповіту від 15.07.2013 року, суду показала, що працює у Сергіївській сільській раді з 2011р. Привів ОСОБА_5 її чоловік з метою складання заповіту. Раніше приходили розписатись, але їм відмовляли. Потім вони уклали шлюб у місті. Бабуся поводила себе спокійно, розмовляла добре, сказала, що сама хоче заповісти майно. Вигляд мала нормальний, побоїв не було. Секретар склала заповіт, свідки підписали. При складанні заповіту були присутні секретар Купець, Харченко, Переясловська та свідок, та бабуся. Свідку обставини смерті не відомі. ОСОБА_3 бачить кожен день, після смерті жінки до сільської ради не приходив.

Свідок ОСОБА_12, яка працювала у Сергіївській сільській раді, суду показала, що під час складання заповіту були присутні секретар ради, спадкодавець, свідки та особа, яка підписувала заповіт. ОСОБА_3 привів бабусю за руку. Дід вийшов у коридор, бабуся залишилась з секретарем. Потім секретар запросила її в якості свідка. Раніше дід приходив до сільради з метою укласти шлюб, але йому відмовляли. ОСОБА_3 на її думку не нормальний, пенсію не отримує. Секретар розпитувала бабусю чи добровільно вона складає заповіт, та чи не заставляє її хто небудь це робити. Вона казала, що сама. Як виглядала не пам'ятає. При складані заповіту були присутні ОСОБА_11 та ОСОБА_13, дід чекав у коридорі. Обставини смерті чула по чуткам. Як жили вони їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13, яка працює бухгалтером у сільській раді 25 років, суду показала, що була запрошена до участі при складанні заповіту та підписала заповіт за особистим проханням ОСОБА_4, оскільки та не могла особисто його підписати. Приходили укладати шлюб, секретар відмовила, уклали шлюб у місті. Потім прийшли складати заповіт до сільради. Чи складала раніше заповіт ОСОБА_4 не знає. Бабуся не могла сама писати, тому свідка попросили бути присутньою та вона підписувала заповіт. ОСОБА_3 з кабінету виходив. Бабуся казала, що вона сама так вирішила, хоче щоб все було на чоловіка. Зовнішній вигляд мала нормальний. Чітко відповідала на питання.

Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Такими випадками є вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (стаття 225 ЦК України) та вчинення правочину особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (стаття 231 ЦК України).

Обставин, передбачених статтями 225 та 231 ЦК України, в судовому засіданні не встановлено. Тому правові підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, так само відсутні підстави для визнання заповіту від 01.09.2011 року дійсним та визнання ОСОБА_1 спадкоємцем померлої.

Суд вважає, що позивачем, в установлений законом спосіб, не доведено те, що відповідач ОСОБА_3, з урахуванням його матеріального стану, стану здоров'я та віку міг надати допомогу ОСОБА_4, яка через похилий вік, хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, але навмисно ухилився від надання такої допомоги.

Доводи позивача про здійснення саме ним витрат на поховання ОСОБА_4 не можуть бути підставою для усунення відповідача від спадщини.

Приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстав для їх задоволення не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.1224 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сергіївської сільської ради про усунення від права спадкування, визнання заповіту дійсним, поновлення строку на прийняття спадщини, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 10.04.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя