Справа №575/53/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/646/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення сум заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що з відповідачкою 14 березня 2013 року укладено кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобовязань з вчасного їх повернення ОСОБА_3 не виконала, тому станом на 31 жовтня 2016 року утворився борг у розмірі 20167 грн. 13 коп., який банк просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за пропуском строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкових висновків про пропуск банком строків позовної давності, оскільки строк дії картки сплив у вересні 2016 року, а позов подано у 2017 році, тобто у межах трирічного строку позовної давності. Доказів повернення банку кредитної картки у листопаді 2013 року відповідачкою не надано та, крім того, сторонами при підписанні кредитної угоди обумовлено договірне списання коштів на повернення боргу у межах платіжного ліміту кредитної картки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника банку ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги з зазначених в ній підстав, заперечення на скаргу відповідачки ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Проте колегія суддів погодитися з таким рішенням суду не може, оскільки його ухвалено за неповного зясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_3 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24 вересня 2012 року, 14 березня 2013 їй було видано кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 600 грн. (а. с. 7, 67).

Факт видачі кредитної картки підтверджується також копією фотознімку ОСОБА_3, зробленого 14 березня 2013 року в приміщенні ПАТ «КБ «ПриватБанк» на веб-камеру (а. с. 99).

З витягу про рух коштів по особовому картковому рахунку ОСОБА_3 вбачається використання позичальницею 14 березня 2013 року 550 грн. кредитних коштів, про що вона сама вказувала під час розгляду справи в суді першої інстанції (а.с. 61-66).

Згідно з довідкою ПАТ «КБ «ПриватБанк» терміном дії кредитної картки № 334121, виданої ОСОБА_3 14 березня 2013 року, визначений вересень 2016 року (а. с. 98).

Згідно з наданого позивачем розрахунку у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачкою станом на 31 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 20165 грн. 13 коп., з яких: 575 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом; 14600 грн. 64 коп. по процентах за користування кредитом; 3553 грн. 97 коп. за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 936 грн. 53 коп. штрафу (процентна складова) (а. с. 5-6).

Цей розрахунок в частині нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте довідка та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальницею не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

За таких обставин, встановивши наявність у відповідачки обовязку щодо сплати заборгованості за тілом кредиту у сумі 575 грн. 99 коп., розмір процентів за користування цими коштами має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Підстави для нарахування пені, комісії та штрафів у звязку викладеним вище відсутні, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Згідно з розрахунком заборгованості банком за прострочення повернення боргу проценти нараховувалися за період з 14 березня 2013 року по 31 жовтня 2016 року.

Облікова ставка Національного банку України за вказаний період складає: з 14 березня 2013 року 7,5% річних, з 10 червня 2013 року 7 % річних, з 13 серпня 2013 року 6,5 % річних, з 15 квітня 2014 року 9,5% річних, з 17 липня 2014 року 12,5% річних, з 13 листопада 2014 року 14% річних; з 06 лютого 2015 року 19,5% річних, з 04 березня 2015 року 30% річних, з 28 серпня 2015 року 27% річних, з 25 вересня 2015 року 22 % річних, з 30 жовтня 2015 року 22 % річних, з 18 грудня 2015 року 22 % річних, з 29 січня 2016 року 22 % річних, з 04 березня 2016 року 22 % річних, з 22 квітня 2016 року 19 % річних, з 27 травня 2016 року 18 % річних, з 24 червня 2016 року 16,5 % річних, з 29 липня 2016 року 15,5 % річних, з 16 вересня 2016 року 15 % річних, з 28 жовтня по 31 жовтня 2016 року 14 % річних.

Таким чином, виходячи із суми заборгованості по тілу кредиту (550 грн. ) та кількості днів прострочення за відповідні періоди дії облікової ставки Національного банку України, розмір процентів за період з 14 березня 2013 року по 31 жовтня 2016 року складає 323 грн. 76 коп.

Щодо позовної давності, то до заявлених у даній справі вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитом встановлюється передбачена ст. 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Оскільки строк дії картки закінчився у вересні 2016 року, а позов заявлений 19 січня 2017 року, тому строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту не сплив.

При цьому проценти за користування кредитом мають бути стягнуті за три роки до предявлення позову, тобто за період з 19 січня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, розмір яких становить 278 грн. 79 коп.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054 ЦК України, з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту у сумі 550 грн. та 278 грн. 79 коп. боргу зі сплати процентів за користування кредитним коштами, а всього 828 грн. 79 коп.

За таких обставин оскаржене рішення суду на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, сплачений позивачем та документально підтверджений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 64 грн. (4% від 1600 грн.) та за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 60 грн. 63 коп. (4% від 1515 грн. 80 коп.), слід компенсувати за рахунок відповідачки.

Оскільки при зверненні до апеляційного суду позивачем не доплачено 244 грн. 20 коп. судового збору, за рахунок позивача в дохід держави слід стягнути 234 грн. 43 коп. (96 % від 244 грн. 20 коп.), а за рахунок відповідачки в дохід держави слід стягнути 9 грн. 77 коп. (4 % від 244 грн. 20 коп.).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 828 грн. 79 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 березня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 64 грн. на компенсацію судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, 60 грн. 63 коп. за розгляд справи в апеляційному суді та 9 грн. 77 коп. на користь держави за розгляд справи в апеляційному суді.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 234 грн. 43 коп. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді