Справа №345/1096/17
Провадження № 2/345/749/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

20.04.2017 року

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязань та відсотків за користування коштами, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2014р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики № 09/07, згідно якого позивач надав, а відповідач ОСОБА_3 отримав в борг грошову позику у розмірі 749 000,00 грн.,що відповідно до взаємно визначених домовленостей та комерційного курсу іноземних валют на момент отримання позики становило 55 000,00 доларів США , на підтвердження чого відповідач ОСОБА_3 надав боргову розписку. У звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього боргових зобовязань ОСОБА_1 звернувся із позовом до Калуського міськрайонного суду про стягнення боргу в солідарному порядку за договором позики і рішенням від 06.10.2015р. , яке набуло законної сили та залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.09.2016 року стягнуто з відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1394757,55 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 825200,00 грн., 364874,05 грн. пеня , 22246,48 грн.- три проценти річних, 182437,02 проценти за користування коштами. Сума нарахованих штрафних санкцій , пені та відсотків за користування була нарахована позивачем та розглянута судом в межах періоду , який мав місце з 12.11.2014 р. по 06.10.2015 рік.

Відповідачі боргових зобовязань по рішенню суду не виконали добровільно , а тому було предявлено виконавчий документи до виконання та початку примусового виконання рішення суду.

17.10.2016 р. ОСОБА_3 з метою виконання покладених на нього зобовязань, в рахунок погашення заборгованості : відсотків та пені , а також часткового погашення основної суми боргу в добровільному порядку передав позивачу належний йому автомобіль марки БМВ, модель -740, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який сторонами було оцінено в розмірі 360963,00 грн., що станом на час сплати зазначених коштів відповідно до курсу НБУ становило 14000 доларів США. На підтвердження передачі автомобіля в рахунок часткового погашення заборгованості стягувачу ОСОБА_1 було надано нотаріально посвідчену генеральну довіреність на володіння, користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом. Одночасно боржником було погашено заборгованість в порядку визначеному чинним законодавством України , а саме сплатою ОСОБА_1 коштів в розмірі 773493,00 грн., що також було засвідчено сторонами.

З часу настання терміну повернення позики кошти відповідачами сплачені не були, а фактичне часткове погашення боргу мало місце 17.10.2016р. в сумі 1134456,00 грн., які були зараховані позивачем на погашення заборгованості по пені, 3 % річних та процентами за користування коштами , а також частково погашення основної суми боргу на решту залишкової суми.

Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання грошового зобовязання в розмірі 1 394 757,55 грн. (з врахуванням погашення заборгованості) за період з 06.10.2015 року по 17.10.2016 рік в повній мірі , а також з 18.10.2016 р. по даний час (дату нарахування) 20.03.2017 рік в розмірі 260 301,55 грн., зобовязаний сплатити позивачу додатково 3% річних, пеню та відсотки за користування чужими грошима за період по час фактичного повного виконання зобовязань, а тому позивач просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про підтримання позовних вимог, просить справу слухати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Із згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.10.2015р. , яке набуло законної сили та залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.09.2016 року стягнуто з відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1394757,55 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 825200,00 грн., 364874,05 грн. пеня , 22246,48 грн.- три проценти річних, 182437,02 проценти за користування коштами. (а.с.8-18).

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.10.2015р. стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1394757,55 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 825200,00 грн., 364874,05 грн. пеня , 22246,48 грн.- три проценти річних, 182437,02 проценти за користування коштами за період з 12.11.2014 р. по 06.10.2015 рік. (а.с.8-13).

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Враховуючи, що вищевказаними рішеннями суду підтверджено факт наявності боргу відповідачів за договором позики, дана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи.

Згідно із ч.1 ст.526 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час позика повністю не повернута, а тому зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо повернення ОСОБА_1 боргу продовжують існувати.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики не визначений розмір процентів (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-36цс14 від 2 липня 2014 року).

Враховуючи те, що сторонами не було встановлено розмір плати за користування позикою, а обставин, передбачених ч. 2 ст. 1048 ЦК України, не вбачається, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів від суми позики, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, в межах заявлених позовних вимог, за період з 07.10.2015 року по 16.10.2016 року розмір відсотків за користування чужими коштами на заборгованість до фактичного часткового погашення боргу , виходячи з облікової ставки НБУ, становить 186 125,07 грн., (а.с.26), за період з 18. 10. 2016 року по 20.03.2017 року розмір відсотків за користування чужими коштами на залишкову суму заборгованості, виходячи з облікової ставки НБУ, становить 24129,54 грн. (а.с.27) .

Крім того, нормами ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 07.10.2015 року по 16.10.2016 року, в межах заявлених вимог, 3% річних на заборгованість до фактичного часткового погашення боргу становлять 25380,69 (а.с.24), за період з 18. 10. 2016 року по 20.03.2017 року 3% річних на залишкову суму заборгованості становлять 3290,39 грн. (а.с.25).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Розмір нарахованої пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, на час такого нарахування.

В межах заявлених позовних вимог, за період з 21.03.2016 року по 16.10.2016 року, виходячи із облікової ставки Національного банку України, пеня на заборгованість до фактичного часткового погашення боргу становить 207337,14 грн. (а.с.22), а за період з 18.10.2016 року по 20.03.2017 року, виходячи із облікової ставки Національного банку України, пеня на залишкову суму заборгованості становить 48259,08 грн. (а.с.23).

Суд звертає увагу, що на відміну від неустойки, яка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності, стягнення 3 % річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) не є санкцією (неустойкою), а є способом захисту майнового права, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що оскільки зобовязання відповідачів щодо повернення позивачу коштів продовжують існувати, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах « при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір , сплачений позивачем , відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного із відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При таких обставинах , з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 2490,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 256, 257, 264, 267, 526, 536, 549-552,611,625,1048 ЦК України та керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , солідарно на користь ОСОБА_5 кошти в сумі 494 521,91 грн., з яких: 255 596,22 грн.- пені; 28 671,08 грн. - 3% річних; 210 254,61 грн. проценти за користування чужими коштами .

Стягнути із ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 2490,00 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 2490,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Головуючий: