Справа № 447/1559/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, занітересована особа Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на постанову державного виконавця від 24.06.2016 року ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на постанову державного виконавця від 24.06.2016 року у виконавчому провадженні ВП №43736060 про стягнення виконавчого збору, оскільки вважає таку не законною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. 18.06.2014 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП №43736060. 24.06.2016 року держваним виконвцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, незважаючи на те, що державним виконавцем не було вжито жодних заходів до примусового виконання рішення суду.

В судове засідання заявник не з'явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів ОСОБА_2, представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав та пояснив, що у зв'язку з укладенням договору про внесення змін до договору кредиту №3 27.05.2015 року стягувач подав заяву про повернення йому виконавчого документа без виконання і на підставі такої заяви стягувана державний виконавець закінчив виконавче провадження, однак виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судового засідання був належно повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, надані у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких грунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до постанови державного виконавця від 24.06.2016 року з боржника вирішено стягнути виконавчий збір у ВП №43736060, оскільки рішення суду не було виконано боржником у строк для добровільного його виконання.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як роз'яснює Верховний суд України в своїй постанові від 28.01.2015 року №924/205/13-г, 3-217гс14 «Про стягнення суми» сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

В даному ж виконавчому провадженні №43736060 державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області не вчинялось жодних дій щодо примусового виконання виконавчого листа №447/2734/13-ц від 10.06.2014 року.

Отже, враховуючи той факт, що виконавче провадження № 43736060 відкрито 18.06.2014 року, беручи до уваги редакцію ст. 28 Закон України «Про виконавче провадження» що діяла на той час, та норми права, викладені в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року у справі № 924/205/13-г суд приходить до висновку, що постанова Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.06.2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1, занітересована особа Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на постанову державного виконавця від 24.06.2016 року - задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.06.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 30635,97 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Карбовнік І. М.