Справа № 236/345/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.02.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 лютого 2013 року відповідач взяв у нього в позику 20000 доларів США, на придбання квартири для своєї родини. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою про отримання від позивача у борг грошових коштів. Зазначеною розпискою відповідач зобов'язався повернути позивачеві до 31 грудня 2016 року грошові кошти, взяті у борг. Крім того, факт отримання грошових коштів підтверджується тим, що 28.02.2013 року відповідач оформив договір купівлі-продажу квартири на себе. У визначений строк відповідач не повернув позивачеві грошові кошти. На неодноразові вимоги позивача повернути гроші відповідав відмовою. По теперішній час гроші позивачеві відповідач не повернув. На підставі зазначеного просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 554200 грн. та судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених в позові, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Пояснили, що просять стягнути грошові кошти в сумі, еквівалентній 20000 доларів США, що на день звернення до суду (14.02.2017 року) складає 27,21 грн. за 1 долар США за курсом НБУ.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, за погодженням з дружиною, з метою придбання квартири для своєї родини, він звернувся до батька ОСОБА_1 з метою запозичення у останнього грошових коштів. 14 лютого 2013 року позивач надав йому у позику 20000 доларів США, про що він написав розписку. Повернути борг він повинен був до 31 грудня 2016 року. На отримані грошові кошти 28.02.2013 року він придбав квартиру АДРЕСА_1. Грошові кошти він не повернув до теперішнього часу, у зв'язку з їх відсутністю.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, про поважні причини неявки суд не повідомила (а.с.45).

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_3 одержав в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20000 доларів США для придбання квартири, та зобов'язався повернути гроші до 31.12.2016 року, про що ним була видана власноруч написана розписка (а.с.8).

Оригінал вказаної розписки був оглянутий в судовому засіданні.

Розписка написана власноручно відповідачем, останнім заперечень щодо її недостовірності суду не подано.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно достатті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина першастаття 1049 ЦК України).

Відповідач свої зобов'язання повернути позивачу займані грошові кошти не виконав, зазначені грошові кошти у встановлений строк ОСОБА_3 не повернув.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі, отримані грошові кошти витратив на придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

У результаті суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 взяті на себе договірні обов'язки належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася відповідна заборгованість в розмірі 20000 доларів США, яка має бути стягнута в судовому порядку.

Стосовно валюти позики та належної валюти, якою має бути проведено розрахунок, суд відзначає наступне.

Згідно статті 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

З урахуванням наведеного, відповідач має повернути суму боргу в розмірі 20000,00 доларів США в національній валюті гривні за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення.

Станом на день винесення рішення суду (18 квітня 2017 року) офіційний курс гривні по відношенню до долару США за даними Національного банку України становить 2681,2058 гривень за 100 доларів США.

З урахуванням цього сума позики 20000 доларів США за офіційним курсом НБУ дорівнює 536 241 грн., що становить менше, ніж заявлено позивачем - 554200 грн. На підставі зазначеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 536 241 грн.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в сумі 5542 грн. (а.с.2,46) також підлягають частковому стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням частки задоволених позовних вимог (96,8%) сума судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 5364,65 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 16, 526, 530, 599, 610, 611, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, грошові кошти за договором позики у розмірі 536241 грн. (п"ятсот тридцять шість тисяч двісті сорок одну грн.)

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, судові витрати у розмірі 5364,65 грн. (п"ять тисяч триста шістьдесят чотири грн. 65 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 21.04.2017 року.

Суддя -