Номер провадження: 22-ц/785/130/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Станкевича В.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року в задоволенні позову ПП «Вендинг Кволіті» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Приватне підприємство «Вендинг Кволіті» подало до суду апеляційну скаргу, вякій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПП «Вендинг Кволіті» про стягнення грошових коштів на підставі ст.60 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що факт передачі товару не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості неповерненого товару та стягнення штрафу за неповернення товару.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2015 року між ПП «Вендинг Кволіті» та ОСОБА_2 укладено договір відповідального зберігання № 30, відповідно до умов якого ПП «Вендинг Кволіті» зобовязалось передати, а ОСОБА_2 прийняти на відповідальне зберігання і повернути по закінченню строку зберігання товар, а саме сто кілограм розчинної кави «Кронат Вюрциг», загальною вартістю 20 000,00 гривень.

Умовами договору встановлено, що послуги зі зберігання надаються відповідачем безоплатно, а строк зберігання визначений вимогою позивача.

Крім того, п.3.4 Договору передбачає відповідальність, покладену на зберігача, а саме: у разі повернення товару неналежною якості, з пошкодженням та/або дефектами, відмови у поверненні і товару зберігач компенсує поклажедавцеві повну вартість неповерненого, неякісного, пошкодженого товару, а також сплачує штраф, сума якого еквівалентна 20% вартості такого товару.

У грудні 2015 року у позивача виникла потреба в поверненні переданого на зберігання товару, у звязку з чим 26 січня 2016 року відповідачу було направлено вимогу про повернення переданого майна на відповідальне зберігання за договором від 30.07.2015 року, а саме: 100 кілограм розчинної кави «Кронат Вюрциг» загальною вартістю 20000 грн., відповідно до умов договору , однак, відповідач ухиляється від виконання обовязку, щодо повернення переданого на зберігання товару.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка директор ПП «Вендинг Кволіті» ОСОБА_3, пояснив, що дійсно 30 липня 2015 року між ПП «Вендинг Кволіті» та ОСОБА_2 укладено договір відповідального зберігання товару, а саме ста кілограмів розчинної кави «Кронат Вюрциг», загальною вартістю 20 000,00 гривень, на підтвердження виконання зобовязань за яким між ним та відповідачем підписаний акт прийому-передачі від 30.07.2015 року, однак, відповідач товар не повертає.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що будучи фізичною особою-підприємцем, співпрацює з ПП «Вендинг Кволіті», йому відомо про укладення 30 липня 2015 року між ПП «Вендинг Кволіті» та ОСОБА_2 договору відповідального зберігання товару.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 949 ЦК України зберігач зобовязаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовується зберігачем у розмірі її вартості.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів вважає, що в порушення положень ст. ст. 10, 57, 60, 64, 179, 212, 213, ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував повно та всебічно обставини, які мають значення для вирішення справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Так, в матеріалах справи міститься належний та допустимий доказ підтвердження факту передачі товару на зберігання, який судом першої інстанції не був взятий до уваги, а саме на аркуші справи №7 міститься Акт приймання-передачі до договору відповідального зберігання №30 від 30 липня 2015 року, в якому вказані умови зберігання а також визначено місце зберігання вул. Пугачева 30, акт підписаний поклажодавцем ПП «Вендинг Кволіті» та зберігачем ОСОБА_2

Однак суд першої інстанції проігнорував ці обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Одночасно судова колегія в силу ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 1515,80 грн., так як вони документально підтверджені.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності ст. 303 ЦПК України апеляційний суд позбавлений можливості виходити за межі доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивач не довів суду ті обставини на котрі він посилався, що свідчить про порушення судом вимог ст.ст.212-213 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» () грошові кошти в розмірі 20000 грн. у відшкодування вартості неповерненого товару та 4000 грн. штрафу, а разом 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» () судовий збір в розмірі 1515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5