Справа № 201/8595/17
Провадження № 2/201/2195/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шкоди завданої внаслідок ДТП (а.с. № 4-6), 08.11.2017р. позивачі уточнили свої позовні вимоги (а.с. № 170-172).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень від 08.11.2017р. позивачі посилалися на те, що 17.12.2014р. о 21 год. 30 хв. на пр. Героїв в районі е/о №287 в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «КІА Піканто» державний номер НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 530i», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, спричинивши пошкодження даному автомобілю. На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу у ПрАТ «СК «Дніпроінмед». Винна ОСОБА_3 підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015р. В результаті ДТП з автомобілем «BMW 530i», державний номер НОМЕР_2 спричинено матеріальні збитки власнику вказаного автомобіля, розмір яких становить 242 639 грн. 95 коп. 26.02.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «КС «Дніпроінмед» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі документи. 12.10.2015р. заявнику було виплачене страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності у розмірі 49 000 грн. з відрахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн. Тому, позивачі просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 196 523,93 грн.: з яких 193 639,95 грн. вартість матеріального збитку; 1 000 грн. франшиза, 1200 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 83,98 грн. поштових витрат; 600 грн. витрат на послуги евакуатора, та на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Також, стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання 28.11.2017р. не з'явилися, представник позивачів - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреностей від 22.11.2017р. та від 07.09.2015р. - а.с. №107,109) подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених в позові з урахуванням уточнень від 08.11.2017р. та доказів, наявних в матеріалах справи. Також просив розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 111-114).

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 25.09.2017р. та 28.11.2017р. повторно не з'явився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 07.08.2017р. До суду повертаються конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 53-56).

Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» в судове засідання 28.11.2017р. також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. № 58, 106,109-110). 28.11.2017р. представник відповідача надіслав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. (а.с. №115-121).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

З урахуванням тих обставин, що одним з відповідачів по справі, а саме ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» надіслані суду письмові пояснення щодо невизнання ним позовних вимог, заявлених до них, отже думка одного з відповідачів суду відома, підстав для винесення по справі заочного рішення суду немає.

Суд розглянув справу в порядку, який передбачений главою 7 розділу III ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.12.2014р. о 21 год. 30 хв. на пр. Героїв в районі е/о №287 в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином ОСОБА_3 (керував транспортним засобом «КІА Піканто» державний номер НОМЕР_1), який здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 530i», державний номер НОМЕР_2 (керуванням ОСОБА_1.), спричинивши пошкодження даному автомобілю. На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу у ПрАТ «КС «Дніпроінмед» (а.с. № 79).

Автомобіль «BMW 530i» (держномер НОМЕР_2) на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. № 8).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015р. у справі №201/2426/15-ц, яка була частково скасована постановою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.03.2015р. ОСОБА_3 було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП (а.с. № 9, 10-11).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку № 0701/15/15 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом ОСОБА_6 від 15.01.2015р., розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «BMW 530i», державний номер НОМЕР_2, становить 242 639,95 грн. (а.с. № 81-86).

Згідно квитанції від 15.01.2015р. вартість проведення вказаного експертного дослідження складає 1200 грн., яка була сплачена позивачем (а.с. № 93 зворот).

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, потерпілому, відшкодована не була.

26.02.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «КС «Дніпроінмед» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі документи (а.с. №97). 12.10.2015р. заявнику було виплачене страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності у розмірі 49 000 грн. з відрахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн., а також пеню за несвоєчасну сплату коштів у розмірі 7 602 грн. 35коп. (а.с. №105).

Крім того, для виклику винуватця ДТП на огляд транспортного засобу, позивачем була направлена телеграма, вартість якої складає 83грн.98коп. (а.с.№ 96 зворот), а також позивачем були використані послуги евакуатора, вартість яких, відповідно до акту виконаних робіт від 17.12.2014р. складає 600 грн. (а.с. №102).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок № 0701/15/15 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, складеного експертом ОСОБА_6 від 15.01.2015р., проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с. № 81-86).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «BMW 530i», державний номер НОМЕР_2 позивачу не була виплачена в повному обсязі.

Оскільки внаслідок протиправної поведінки водія ОСОБА_3 та скоєння ним ДТП позивачка ОСОБА_2 (власниця авто) зазнала матеріальний збиток у розмірі 196 523грн.93коп.: з яких 193 639грн.95коп. вартість матеріального збитку; 1 000 грн. франшиза, 1200 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 83грн.98коп. поштових витрат; 600 грн. витрат на послуги евакуатора, тому суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 196 523грн.93коп., завдана позивачці ОСОБА_2, підлягає стягненню на її користь з відповідача рішенням суду.

Розглядаючи вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

-шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

-шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 26-1 вищевказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Законом чітко встановлено, що розмір моральної шкоди розраховується виключно з розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закон України «Про страхування» визначає два окремі за своїм юридичним змістом поняття: «страхова сума» та «страхова виплата».

Страхова сума - це грошова сума (ліміт відповідальності), у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. В спірних правовідносинах страхова сума ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» обмежується розміром 100 000 грн., що підтверджується умовами Полісу АІ/0193503.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відтак, розмір моральної шкоди має бути розрахований саме з розміру страхової виплати за шкоду, завдану здоров'ю не може перевищувати 5 % даної суми.

Як вбачається з матеріалів справи та наявних доказів, страхова виплата позивачам за шкоду здоров'ю не здійснювалась, документальних підтверджень щодо понесених позивачами витрат на лікування не надано, а відтак суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині (стягнення моральної шкоди ПрАТ «СК «ДІМ Страхування»).

Розглядаючи вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд приходить до наступного.

Згідно п.3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Також при оцінці розміру моральної шкоди обов'язковому підтвердженню з боку позивача підлягають факти заподіяння моральних чи фізичних страждань, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відповідно до матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 надані довідки № 7805 від 18.12.2014р. про звернення його о 00 год. 50 хв. до приймального відділення КЗ «Дніпропетровська клінічна міська лікарня №16» та зазначені тілесні ушкодження, які було виявлено (а.с. № 99-100), та які судом прийнято до уваги.

Разом з цим, суд критично ставиться до наданого висновку МРТ Обласної клінічної лікарні ім. Мечникова № 011681 від 18.12.2014р. (а.с.№101), оскільки він містить лише данні про наявність у позивача захворювань хребта та не містить причинно-наслідкового зв'язку між вказаними захворюваннями та фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.12.2014р.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що в частині відшкодування моральної шкоди завданої позивачу позов підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 2 000 грн., що на думку суду відповідає глибині моральних страждань позивача ОСОБА_1 внаслідок ДТП.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе розподілити їх наступним чином.

При подачі позову ОСОБА_1 був сплачений судовий збір за вимогами майнового характеру 1955грн. 25коп., виходячи з ціни позову 195 523грн. 93коп. та за вимогами немайнового характеру 640грн., виходячи з ціни позову 55 000грн. ( а.с. № 2-3).

08.11.2017р. позивачем було уточнено позовні вимоги та заявлено вимоги майнового характеру в розмірі 196 523грн.93коп. та моральну шкоду 55 000грн., але судовий збір за вимогами майнового характеру з урахуванням їх збільшення не доплачувався.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 196 523грн. 93коп. задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість з відповідача ОСОБА_3, то саме з цього відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1955грн. 25коп. та на користь держави - 9грн. 99коп.

Що стосується судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 за вимогами про відшкодування моральної шкоди, то враховуючи часткове задоволення позову в цій частині та відшкодування шкоди саме з відповідача ОСОБА_3, то з нього на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 23грн. 27коп., пропорційно до задоволених вимог (640грн. * 2000грн./55 000грн.). В іншій частині стягнення судового збору, сплаченого при подачі позову ОСОБА_1 відмовити.

Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 становить 1978грн. 52коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р., ст.ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 61, 74 - 76, 88, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в сумі 196 523грн.93коп. : з яких 193 639грн.95коп. вартість матеріального збитку; 1 000 грн. франшиза, 1200 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 83грн.98коп. поштових витрат; 600 грн. витрат на послуги евакуатора.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову в розмірі 1 978 грн. 52коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 9грн. 99коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В.Ткаченко