Єдиний унікальний номер 243/4464/16-ц Номер провадження 22-ц/775/380/2017
Головуючий I інстанції Бєлоусов А.Є.
Категорія 48 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретарів Ротар Я.Б., Молдованова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про визначення порядку спілкування з дитиною, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини за шлюбним договором, про тлумачення умов шлюбного договору,

в с т а н о в и в :

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку спілкування з дитиною заявою, посилаючись на те, що з 21 грудня 2007 року по 16 березня 2015 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у місті Словянськ з батьками відповідачки. На даний час відповідачка проживає у м.Київ, своїми діями робить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливості дочці спілкуватися з батьком, приймати участь в її вихованні. Просив суд визначити такий спосіб участі у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_5, надававши йому можливість забирати дочку для відпочинку в строк до 21 дня в літній період з можливістю виїзду за межи України, різдвяні та травневі свята, один раз на два роки, щомісячно на час перебування позивача у Краматорську та Словянську на два дні забирати дитину для спілкування, безперешкодно спілкуватися з дочкою по телефону. Частково змінивши позовні вимоги, просив встановити наступний порядок в спілкуванні та вихованні дитини: в першу суботу кожного місяця з 11.00 год. до 19.00 год. за місцем його мешкання без присутності відповідача; один раз в три місяця з 16.00 год. пятниці по 15.00 год. неділі за місцем його мешкання без присутності відповідача; щорічно у літні місяці не менш 15 календарних днів для літнього відпочинку та оздоровлення з можливістю виїзду за межи України без присутності відповідача; щоденно спілкуватися з дочкою по телефону.

Відповідачка ОСОБА_6 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини за шлюбним договором, про тлумачення умов шлюбного договору, посилаючись на те, що 08 квітня 2013 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюбний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №1664. Відповідно до п.3.5 шлюбного договору відповідач зобовязаний сплачувати допомогу на утримання дитини в розмірі 1200 грн., що еквівалентно 150 доларам США, відповідно до курсу НБУ. ОСОБА_2 свої зобовязання за договором не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Станом на 17 серпня 2016 року заборгованість складає 163324 грн. з розрахунку 150 доларів США х 36 місяців за курсом НБУ 25,06 грн. за один долар. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість з аліментів за шлюбним договором на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, починаючи з 01 серпня 2013 року і до 01 липня 2016 року в сумі 163324 грн. Змінивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість з аліментів з квітня 2013 року по грудень 2016 року в сумі 159352 грн., що еквівалентно 6176 доларів, також просила суд розтлумачити п.3.5 шлюбного договору та вважати його таким, що ОСОБА_2 зобовязаний щомісячно сплачувати ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 суму в еквіваленті 150 доларів США.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Словянської міської ради, про визначення порядку спілкування з дитиною задоволено частково. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини за шлюбним договором, про тлумачення умов шлюбного договору задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_2 в особистому спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі в її вихованні. В інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 надано ОСОБА_2 час для особистого спілкування з дочкою і участі в її вихованні без участі матері ОСОБА_1: один раз на місяць кожну третю суботу та неділю місяця з 11.00 год. до 19.00 год., один раз на квартал в кожну другу пятницю другого місяця кварталу з 16.00 год. пятниці до 15.00 год. другої неділі місяця; надано можливість ОСОБА_2 в літні місяці один раз на рік оздоровлювати ОСОБА_4 у вигляді спільного відпочинку протягом двох тижнів. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Розтлумачено ОСОБА_7 п.3.5 шлюбного договору, посвідченого 08 квітня 2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №1664, таким чином ОСОБА_2 зобовязується сплачувати ОСОБА_7 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі, еквівалентному 150 доларів США відповідно до курсу НБУ. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20 грн.

З вказаним рішенням не погодилися позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_6 та оскаржили його в апеляційному порядку.

Відповідачка ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не враховано наявні довідки психологічної служби та шкільного психолога, а також те, що в засіданні комісії Органу опіки та піклування не входив дитячий психолог, також суд невірно розуміє правову природу п.3.5 шлюбного договору, а саме: визнавши обовязковість платежів по допомозі по догляду за дитиною, не визнав їх аліментами, чим позбавив її конституційного права на захист свого порушеного права. Окрім цього, судом не вірно розподілені судові витрати, а саме не стягнуто з ОСОБА_2 суму судового збору за вимоги про тлумачення правочину в розмірі 551,20 грн.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, відмовивши у їх задоволенні у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд безпідставно прийняв уточнену позовну заяву в частині тлумачення умов договору, оскільки подання такої заяви можливо до початку розгляду справи по суті. Судом також не взято до уваги, що ним добровільно у рахунок спали коштів на утримання дитини було передано відповідачці 18500 доларів США, про що є розписка в справі. Також є незрозумілим, чому суд розтлумачив умови договору таким чином, що позивач зобовязаний сплачувати щомісячно суму допомоги не менше ніж еквівалент 150 доларів США відповідно до курсу НБУ, в той час як договір таких умов не містіть.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10, яка діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги позивача та просили її задовольнити, апеляційну скаргу відповідачки віжхилити.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_11, яка діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги відповідачки та просили її задовольнити, апеляційну скаргу позивача відхилити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 розірвано (а.с.41).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 41а, кв. 3, ОСОБА_6 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 60, кв. 71, неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з батьками ОСОБА_1 у м.Словянськ, пров. Фурманова, б. 17.

Судом першої інстанції з пояснень сторін встановлено, що з 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 тривають конфліктні відносини з приводу виховання та спілкування з дочкою ОСОБА_2 ОСОБА_5, відповідачка перешкоджає позивачеві в особистому спілкуванні з дитиною, не надає можливості в спілкуванні та участі у вихованні дочки.

З висновку органу опіки та піклування Словянської міської ради від 17 серпня 2016 року вбачається, що для повноцінного розвитку дитини ОСОБА_4 та підтримки родинних звязків з батьком ОСОБА_2 встановлений наступний графік спілкування батька та дочки один раз на місяць в суботу та неділю з 11.00 год. до 19.00 год. без присутності матері (а.с. 38).

08 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладений шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №1664, відповідно до п.3.5 якого ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати допомогу по догляду за дитиною у розмірі 1200 грн., що еквівалентно 150 доларам США, відповідно до курсу НБУ (а.с.57-58).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка фактично перешкоджає позивачеві в особистому спілкуванні з неповнолітньою дочкою, а тому необхідно зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та надати позивачеві для спілкування з дитиною і участі в її вихованні, третю суботу та неділю кожного місяця з 11.00 год. до 19.00 год., один раз на квартал кожну другу пятницю другого місяця кварталу з 16.00 год. пятниці до 15.00 год. другої неділі місяця без присутності матері; щорічно у літні місяці не менш 15 календарних днів для літнього відпочинку та оздоровлення без присутності відповідачки, при цьому питання про можливість виїзду дитини за межи території України сторони повинні вирішувати окремими угодами, інші позовні вимоги позивача є не доведеними в судовому засіданні, а тому не має підстав для їх задоволення. З урахуванням обставин справи, мети правочину шлюбного договору, змісту попередніх переговорів, письмових пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_3, доводів сторін у справі, можливо розтлумачити п.3.5 шлюбного договору таким чином: ОСОБА_2 зобовязується сплачувати ОСОБА_13 допомогу по догляду за дитиною щомісячно в розмірі, еквівалентному 150 доларів США. В судовому засіданні ОСОБА_12 недоведений той факт, що вона вживала усі необхідні заходи щодо одержання аліментів від ОСОБА_2 та, що він ухилявся від сплати аліментів, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 здійснював виплати та передавав гроші відповідачці на утримання неповнолітньої дитини, крім того, у разі невиконання батьком (матірю) свого обовязку за договором про стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з аліментів задоволенню не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд частково не погоджується виходячи з наступного.

Розглядаючи справу щодо визначення порядку спілкування з дитиною, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 157, 159 СК України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною батька, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обовязків інших членів сімї та родини та спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини.

За висновком органу опіки та піклування Словянської міської ради доцільно встановити наступний графік спілкування батька та дочки: один раз на місяць в суботу та неділю з 11.00 год. до 19.00 год. без присутності матері.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Визначаючи певний спосіб і порядок участі у вихованні і особистому спілкуванні з дочкою батька, який проживає окремо від неї: один раз на місяць кожну третю суботу та неділю місяця з 11.00 год. до 19.00 год., один раз на квартал в кожну другу пятницю другого місяця кварталу з 16.00 год. пятниці до 15.00 год. другої неділі місяця; в літні місяці один раз на рік оздоровлювати дитину у вигляді спільного відпочинку протягом двох тижні, суд першої інстанції взяв до уваги зібрані докази в сукупності, врахував ставлення батька до виконання своїх батьківських обовязків, характеризуючи дані його особу, вік дитини, рекомендацію органу опіки і піклування щодо режиму систематичного спілкування батька із дитиною.

Такий режим систематичного спілкування враховує інтереси дитини і відповідає задоволенню її життєво важливих потреб та є забезпеченням реалізації позивачем його батьківських прав і обовязків.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом тих обставин, що не враховані права та інтереси дитини щодо необхідності визначення спілкування в присутності матері, не є підставними і доведеними будь-якими належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_2, відповідні їм правовідносини, доводам сторін і наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, і на підставі врахування всіх істотних обставин, визначених у ч. 2 ст. 159 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування способу захисту позивача у вигляді встановлення ним за рекомендованим висновком органу опіки режиму спілкування із дитиною.

Згідно із ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу,

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом вказаної статті тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обовязком за умови наявності спору.

Метою тлумачення правочину є зясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

08 квітня 2013 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюбний договір, відповідно до п.3.5 якого позивач зобовязаний сплачувати допомогу по догляду за дитиною у розмірі 1200 грн., що еквівалентно 150 доларам США, відповідно до курсу НБУ.

Відповідачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом та просила суд розтлумачити п.3.5 шлюбного договору та вважати його таким, що ОСОБА_2 зобовязаний щомісячно сплачувати ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі в еквіваленті 150 доларів США.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про тлумачення змісту правочину, всупереч ст.ст. 213, 637 ЦК України вийшов за межі тлумачення змісту правочину, вирішивши питання не про тлумачення умов договору, а про зміну істотних умов, в частині розміру допомоги, строків сплати, зазначивши еквівалент в іноземній валюті. Зміни до договору можуть вноситися протягом усього часу дії договору за взаємною згодою сторін шляхом укладання ними відповідного правочину у письмовій формі та нотаріально посвідчуватись.

Крім того, ОСОБА_6, звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину, питання відповідності або невідповідності цього правочину вимогам закону вона не ставить.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про тлумачення умов шлюбного договору підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості з аліментів за шлюбним договором, суд першої інстанції виходив з вимог п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Відповідно до п.16 вказаної постанови згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матірю) свого обовязку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 189 СК України, яка передбачає, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати, сторонами зазначеного договору не укладено, а тому відповідно у суду першої інстанції підстав відмовляти в позові у звязку з іншим вирішенням спору щодо стягнення заборгованості з аліментів за договором не було. Тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено наявності заборгованості з аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно відсутні підстави стягнення такої заборгованості.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки до висновків в частині стягнення тлумачення умов шлюбного договору та відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з аліментів за договором суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення та неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позову в частині тлумачення шлюбного договору та про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з аліментів за договором суд з інших підстав. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про тлумачення пункту 3.5 шлюбного договору та відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини, скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про тлумачення пункту 3.5 шлюбного договору, посвідченого 08 квітня 2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №1664, а саме шляхом визначення, що ОСОБА_2 зобовязується щомісячно сплачувати ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі, еквівалентному 150 доларів США відповідно до курсу НБУ.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_14