Справа№592/2347/17
Провадження №2/592/953/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко В.М.,

осіб, які беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірного підприємства «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що станом на 04.01.2017 року відповідач без попередження, пояснень і мотивацій змусив його обманним шляхом в порушення ст.32 КЗпП підписати заяву на звільнення з безстрокового договору на працевлаштування за строковим договором терміном до 01.04.2017 року. В той же час офіційних причин і законодавчих мотивацій для укладення нового строкового договору № 13 від 04.01.2017 року в керівництва не було, з ним ніхто не радився. Адміністрація про подібні дії за 2 місяці про зміну договірних відносин не повідомляла. Відповідач знехтував норми КЗпП, так як новий строковий договір значно погіршив умови роботи, бо в обовязки ввели виконання робіт двірника, обслуговування собаки, заготівля дров, топка пічки, заготівля води, знищення бурянів, прибирання так званої прилеглої території, яка жодним юридичним документом до автостоянки не закріплена і не визначена в натурі, не надання оплатної відпустки та лікарняного. Тому умови договору №13 від 04.01.2017 року є гіршими від безстрокового. У новому строковому договорі відмічено, що в разі змін умов договору сторони повинні попереджати за 1 місяць, що не відповідає КЗпП, де визначено термін попередження за 2 місяці. Працюючи січень місяць 2017 року з погіршеними умовами роботи, адміністрація не дотримала вимог ст.2 КЗпП по виплаті мінімальної заробітної плати 3200 грн., яка склала всього 1996 грн. та роботу у вихідні дні і зверх нормативні часи. В подальшому 31.01.2017 року також без попередження і розяснень позивачу надали підписати додаткову угоду, де адміністрація уже вимагала його звільнення з роботи без всяких діючих мотивацій, за так званою згодою сторін. Спершу він не підписував цю додаткову угоду, як таку, що складена без його згоди, попередження і запропонована не враховуючи його права на працю як інваліда 3 групи. При скороченні штату відповідачем не виплачено вихідну допомогу. За таких обставин позивач просить скасувати наказвідповідача про звільнення його з займаної посади контролера-приймальника автостоянки №2 "Л.Українка" в м.Суми за угодою сторін (на підставі п.1 ст.36 КЗпП) з 03.01.2017 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги з наведених у позові підстав підтримали у повному обсязі і просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими і базуються тільки на припущеннях. Суду показала, що дійсно ОСОБА_1 працював у Дочірному підприємстві «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради на посаді контролера-приймальника автостоянки №2 "Л.Українка"(м.Суми, вул.Матюшенка) з 05.11.2015 року. 30.12.2016 року він подав заяву про звільнення з посади за угодою сторін і наказом від 03.01.2017 року був звільнений на підставі ст.36 п.1 КЗпП. Також зазначила, що позивач часто скаржився на те, що не може привязувати себе до правил внутрішнього трудового розпорядку, так як посада контролера-приймальника повязана з підвищенням нервово-емоційним навантаженням. Тому сторони дійшли згоди розірвати трудові відносини з подальшим укладенням договору цивільно-правового характеру. 04.01.2017 року з ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір №13 строком до 01.04.2017 року. На момент звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок. Однак 31.01.2017 року договір було розірвано, оскільки ОСОБА_1 не бажав більше працювати на даному підприємстві.

Представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що позивача було звільнено за його проханням і згодою, а тому підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши докази справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу №87 Дочірного підприємства «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради від 04.11.2015 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду контролера-приймальника автостоянки №2 "Л.Українка"(м.Суми, вул.Матюшенка) з 05.11.2015 року з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с.16).

30.12.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення за угодою сторін (на підставі п.1 ст.36 КЗпП) з 03.01.2017 року (а.с.19).

У судовому засіданні, обгрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що заяву про звільнення підписував без окулярів, тому не бачив її змісту.

Однак дані твердження не відповідають дійсності, є безпідставними та спростовуються тим, що у бланку заяви про звільнення за згодою сторін ОСОБА_1 власноручно написав номер автостоянки, її назву, своє прізвище та ініціали, дату звільнення та дату написання заяви, що особисто засвідчив своїм підписом.

Як видно із заяви, почерк позивача розбірливий, чіткий та читабельний, тому суд вважає, що ОСОБА_1 знав її зміст заяви.

Наказом №1 Дочірного підприємства «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради від 03.01.2017 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади контролера-приймальника автостоянки №2 "Л.Українка" в м.Суми за угодою сторін (на підставі п.1 ст.36 КЗпП) з 03.01.2017 року. З даним наказом позивач був ознайомлений під підпис, що вбачається з самого наказу(а.с.18).

04.01.2017 року між ОСОБА_1 та Дочірним підприємством «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради було укладено цивільно-правовий договір №13 строком до 01.04.2017 року, згідно до умов якого ОСОБА_1 послугу з утримання автостоянки може надавати у зручний для нього час (а.с.20-21). Вказану вище угоду особисто підписав позивач.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що дійсно підписував цивільно-правовий договір, дія якого була визначена до 01.04.2017 року.

Крім того, 31.01.2017 року ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду до цивільно-правового договору №13 від 04.01.2017 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про розірвання договору з 31.01.2017 року. Цю угоду позивач особисто засвідчив своїм підписом (а.с.23).

У даному випадку позивач знав про своє звільнення, про дострокове припинення цивільно-правового договору, так як був обізнаний з їхнім змістом, про що свідчать його підписи на документах.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки жодних підстав для поновлення його на роботі не має.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу №1 від 03.01.2017 року Дочірного підприємства «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради про звільнення його з займаної посади контролера-приймальника автостоянки №2 "Л.Українка" в м.Суми за угодою сторін (на підставі п.1 ст.36 КЗпП) з 03.01.2017 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Чернобай