Справа №489/515/17 11.05.2017 11.05.2017 11.05.2017
Провадження №22-ц/784/955/17
справа № 489/515/17
провадження № 22ц-/784/955/2017 Головуючий у першій інстанції: Тихонова Н.С.
категорія 30 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

11 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Завірюхи А.М.,

державного виконавця Носової О.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

процесуального правонаступника відповідача управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2017 року

за позовом

ОСОБА_3 до процесуального правонаступника відповідача управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва) - Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (далі -УДВС ГТУЮ в Миколаївській області) про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва. Рішенням відповідача йому було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно його заяви та стягнуто переплату, призначеної раніше пенсії в розмірі 2675 грн. 41 коп.

Постановою Ленінського районного суду від 28 травня 2015 року вказане рішення Управління ПФУ визнано неправомірним та зобов'язано відповідача провести йому перерахунок пенсії. На підставі даної постанови видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Миколаївській області

Посилаючись на те, що неправомірними діями відповідачів, які полягають в тривалому невиконанні судового рішення та порушенні права на отримання пенсії, йому завдано моральних страждань, позивач просив стягнути на його користь з кожного з відповідачів по 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2017 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_3 з Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В задоволенні вимог до УДВС ГТУЮ в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем заподіяння моральної шкоди.

В зв'язку з ліквідацією Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2017 року до участі в справі залучено Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - Інгульське ОУПФУ м. Миколаєва), як процесуального правонаступника відповідача Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 14 січня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно його заяви та стягнуто переплату, призначеної раніше пенсії, в розмірі 2675 грн. 41 коп.

Постановою Ленінського районного суду від 28 травня 2015 року, яке набрало законної сили 15 вересня 2015 року, вказане рішення Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва визнано неправомірним та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_3

На підставі даної постанови видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Миколаївській області

11 грудня 2015 року державним виконавцем була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням.

Між тим, ОСОБА_3 вважав, що постанова суду від 28 травня 2015 року не виконана в повному обсязі та неодноразово звертався до відповідача із вимогами належного виконання судового рішення.

12 жовтня 2016 року постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва зазначена постанова державного виконавця визнана незаконною. При цьому судом встановлено, що Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва не повернуло позивачу незаконно утримані раніше кошти в розмірі 2675 грн. 41 коп.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 6 лютого 2017 року, зазначена постанова суду від 28 травня 2015 року була виконана відповідачем лише під час розгляду даної справи в лютому 2017 року.

Отже відповідач не виконував судове рішення з 15 вересня 2015 року до лютого 2017 року.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що завдана йому невиконанням судового рішення моральна шкода полягає в його душевних стражданнях внаслідок обґрунтованого побоювання щодо можливості отримання належного йому за рішенням суду, докладання значних зусиль щодо захисту своїх порушених прав, ігнорування відповідачем численних звернень позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що неправомірними діями відповідача, пов'язаними з тривалим невиконанням судового рішення, яким відновлено право позивача на отримання пенсійних виплат, ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України.

Погоджується також колегія і з розміром стягнутої моральної шкоди - 1000 грн., при визначені якого судом враховано конкретні обставини справи, реальні втрати позивача, ступень та форму вини заподіювача.

При цьому, колегія суддів також враховує практику Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. п. 56 - 58 та 66 - 70) ЄСПЛ неодноразово постановляв, що у зв'язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце також порушення ст. 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність заподіяння моральної шкоди, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Безпідставні також доводи апеляційної скарги про неправильність визначення розміру моральної шкоди, оскільки судом прийнято до уваги характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, їх тяжкість та інші суттєві обставини справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що органи Пенсійного фонду України не є відповідальними особами за заподіяну моральну шкоду, суперечать положенням чинного законодавства.

Так, частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, органи Пенсійного фонду є відповідачами у даній категорії справ на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу процесуального правонаступника відповідача управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В.Лівінський

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська