Справа № 219/8406/16-ц
Провадження № 2/219/141/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду м. Єнакієве від 20 листопада 2012 року на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частини до 1/4 частини його доходів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, в період якого 05 квітня 2008 року в подружжя народився син ОСОБА_4. 21 лютого 2014 року шлюб розірвано, а рішенням Єнакієвського суду від 22 серпня 2012 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на утримання сина. У звязку з хворобою сина у 2012 році відповідач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, рішенням Єнаківського суду від 20 листопада 2012 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача з 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до 1/2 частини всіх видів його доходів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 до його повноліття. Станом на теперішній час позивач створив нову сімю, перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_5, 11 жовтня 2015 року. Дружина позивача ОСОБА_6 була звільнена з підприємства 27 квітня 2015 року, до чого її змусили в ДНР. Таким чином, дружина та дитина повністю знаходяться на утримання позивача, при цьому з ними проживає дитина дружини позивача від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько якого жодних коштів на його утримання не надає, тобто і ця дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач працює на підприємстві зі шкідливими умовами праці, тобто потребує якісного харчування. Поїхати з м. Єнакієве позивач не має змоги, оскільки працює на підприємстві, яке підконтрольне українській владі, житла на території України він не має. Вважає, що у відповідача матеріальне становище набагато краще від нього, вона також вийшла вдруге заміж, народила дитину, отримує допомогу як переміщена особа. З огляду на викладене, позивач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини від його заробітку, та просить зменшити їх розмір до 1/4 частини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, зазначивши, що на теперішній час в нього змінилося матеріальне становище внаслідок зміни сімейного стану, тобто він одружився, має на утриманні дружину, спільного сина та сина дружини від першого шлюбу, який проживає разом з ними, та батько якого не надає коштів на його утримання. Позивач не заперечує, що окрім сплати аліментів іншої участі у житті сина ОСОБА_4 не приймає, але турбується за його життя та здоровя, через сторінки в соціальних мережах відповідача слідкує за життям сина. Також, позивач зауважив, що 16 березня 2017 року його звільнили з роботи. Проте, вважає, що розмір аліментів є завеликим, а тому просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання їх дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки дитина є інвалідом дитинства та має захворювання: гліома ствола головного мозку з окоруховими порушеннями, лівостороннім геміпарезом, внаслідок чого дитина потребує постійного обстеження та медикаментозного лікування, які потребуються чималих витрат. Відповідач дійсно створила нову сімю та народила дитину, проте вона у звязку із доглядом за дітьми не працює, крім того, хвороба сина також не надає їй можливості постійно працювати. Відповідач повідомила суду, що вона отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда в сумі приблизно 1700 гривень, та аліменти від позивача в сумі від 4000 до 5000 гривень, при цьому на утримання сина ОСОБА_4 відповідач витрачає на місяць приблизно 5-6 тисяч гривень. Вважає, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання їх хворої дитини є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, у звязку з чим просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 179621, ОСОБА_8 народився 05 квітня 2008 року в місті Єнакієве Донецької області. В графі «Батьки» батьком зазначений ОСОБА_1, а матірю ОСОБА_2 (а.с. 46). Вказаний факт сторонами не оспорювався, тому будь-яким сумнівам та додатковому доказуванню не підлягає.

Рішенням Єнакієвського міського суду Донецької області від 22 серпня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усфх видів його прибутку, щомісячно до повноліття дитини, проте, рішенням Єнакієвського міського суду Донецької області від 20 листопада 2012 року розмір аліментів збільшено з 1/4 частини до 1/2 частини всіх доходів ОСОБА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: рішення суду (а.с. 7) та виконавчого листа (а.с. 8). Факт стягнення аліментів та їх розмір сторонами не оспорювався в судовому засіданні.

З 07 червня 2016 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КЕ № 142794 (а.с. 16). У подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 242098 від 07 червня 2016 року (а.с. 17).

З копії довідки про доходи за № 1775 від 19 грудня 2016 року, виданої керівництвом ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», вбачається, що ОСОБА_1 з 04 серпня 2005 року працює горновим доменної печі (другий) 6 розряду в доменному цеху ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», йому нарахована заробітна плата за період з 01 червня 2016 року по 30 листопада 2016 року в сумі 80028,62 грн., з якої утримано у т.ч. аліменти в сумі 43990,14 грн., сума заробітної плати до виплати склала 36038,48 грн. (а.с. 115).

З копії трудової книжки позивача вбачається, що до 16 березня 2017 року він працював в ПАТ «Єенакієвський металургійний завод», з якого звільнений за згодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 112-113).

Відповідно до копії посвідчення серії ААГ № 018570 ОСОБА_3 призначено державно соціальну допомогу як інваліду з дитинства з 29 жовтня 2012 року по 28 жовтня 2017 року (а.с. 42). Згідно копії довідки № 842, виданої начальником Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, ОСОБА_2 знаходиться на обліку у вказаному управлінні та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, сума якої за період з лютого 2016 року по лютий 2017 року склала 20458,60 грн. (а.с. 48).

З копії корінця медичного висновку № 308 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання: гліома ствола головного мозку з окоруховими порушеннями, лівостороннім геміпарезом (а.с. 43). Вказаний діагноз дитини підтверджується також наданими відповідачем копіями медичних документів, що зберігаються в матеріалах справи та досліджені судом (а.с. 49-100).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 718881 ОСОБА_2 19 липня 2016 року народила доньку ОСОБА_9, батьком якої є ОСОБА_10 (а.с. 45).

Копією трудової книжки відповідача підтверджується той факт, що вона з 07 квітня 2014 року не працює (а.с. 47).

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем надано суду достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують зміну його сімейного стану та матеріального становища, оскільки з 07 червня 2016 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, на утримання одного з яких з нього в примусовому порядку стягується 1/2 частина зі всіх доходів.

Дослідивши всі матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з урахуванням майнового та сімейного стану обох сторін, обовязку як матері, так і батька утримувати дитину, розмір витрат на утримання дитини, які були зазначені відповідачем в судовому засіданні, та які явно не відповідають співрозмірності участі батьків в утриманні дитини, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Єнакієвського міського суду Донецької області від 20 листопада 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи відповідача з приводу того, що позивач окрім сплати аліментів не надає будь-якої іншої допомоги, а у звязку зі звільненням з українського підприємства взагалі припинить виплачувати аліменти на утримання сина, а також твердження, що зменшення розміру аліментів негативно позначиться на якості та можливості надання хворій дитині своєчасного обстеження та лікування, суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи є лише припущеннями відповідача, не ґрунтуються на матеріалах справи та не можуть бути взяті судом до уваги. Одночасно судом розяснено відповідачу її право, на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України, звернутися до суду з позовом про стягнення з позивача на її користь додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, такими як хвороба дитини.

Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 57, 60, 131, 209, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Єнакієвського міського суду Донецької області від 20 листопада 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 0517/12034/2012, виданий на підставі рішення Єнакієвського міського суду Донецької області від 20 листопада 2012 року, про збільшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 рішенням Єнакієвського міського суду Донецької області від 22 серпня 2012 року, з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відкликати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 24 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.20.04.2017

Суддя О.С.Конопленко