Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Чирко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про повернення дитини матері та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що з вини відповідачки її дочка малолітня ОСОБА_1 Вєраніка, ІНФОРМАЦІЯ_1, опинилась в складних життєвих обставинах, тому 10.10.2016 року була поміщена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Посилаючись на інтереси дитини, позивач просив відібрати Вєраніку від матері, не позбавляючи останню батьківських прав, передати дитину органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування, та стягнути з відповідачки аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх її доходів.

До початку розгляду справи по суті відповідач подала суду зустрічний позов, у якому просила рішення Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради №433 від 27.09.2016 р. про відібрання дитини скасувати, повернути дочку матері та стягнути зі Служби у справах дітей на її користь моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

Вислухавши думку представників позивача за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють на підставі довіреностей, відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7, а також заслухавши думку дитини ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Згідно зі ст.164, 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадку ухилення від виконання батьками своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманію, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва.

За змістом ст.9 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.5 СК України, ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини; ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України; кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків.

Зі свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть судом встановлено, що малолітня ОСОБА_1, 03.08. ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_2; батько дитини ОСОБА_8 помер 19.06.2007 року.

Згідно з пенсійним посвідченням, актом МСЕК та довідкою УПФУ у м.Біла Церква, ОСОБА_9 є інвалідом 2 групи по загальному (хронічному душевному) захворюванню та отримує відповідну пенсію.

Обгрунтовуючи первісний позов, позивач послався на листа директора Білоцерківської загальноосвітньої школи №7 від 05.10.2016 р. про те, що дитина з 01.09.2016 року не приступила до шкільних занять, а відповідач не допускає представників Служби у справах дітей до обстеження умов проживання дитини.

З цього ж листа вбачається, що відповідач відмовляється водити дочку в школу №7 та наполягає на бажанні влаштувати дитину до гімназії №2, оскільки до гімназії найбільш безпечний маршрут.

Згідно з заявами, до начальника управління освіти та науки про переведення дочки до гімназії №2 відповідач звернулась 30.08.2016 р., 05.09.2016 р. та 15.10.2016 р., у яких вмотивувала прохання перевести Вєраніку поганим ставленням до дочки з боку однокласників та педагогічного колективу, а також більш безпечним маршрутом для дитини.

З пояснень сторін судом встановлено, що ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні цієї заяви.

Згідно з довідками, до відібрання дитини ОСОБА_1 з 01.09.2016 р. по 10.10.2016 р. навчалась у єпархіальній школі Управління Білоцерківської єпархії Української православної церкви, з 01.09.2016 р. по 01.11.2016 р. відвідувала заняття з театрального мистецтва в Освітньому центрі "Альтернатива", з 01.09.2016 р. по 10.10.2016 р. займалась у музичному театрі Центру творчості дітей та юнацтва "Соняшник".

З висновку практичного психолога Центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Злагода" та шкільної характеристики вбачається, що дитина легко йде на контакт, активна, ініціативна, має добре розвинений словниковий запас, має рівень інтелекту середнього рівня; за темпераментом неврівноважена.

Згідно з висновком спеціалістів Центру первинної медичної санітарної допомоги від 15.11.2016 р., Вєраніка має інтелект, що відповідає її віку, соматично здорова.

З рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №433 від 27.09.2016 р. вбачається, що ОСОБА_1 Вєраніка з 10.10.2016 року була відібрана від матері та поміщена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» у звязку з тим, що дитина опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки мати страждає на хронічне психічне захворювання.

Однак яким саме чином це захворювання впливає на життєві обставини дитини з рішення виконкому не вбачається, доказів на підтвердження того, що захворювання матері ставить дитину в складні життєві обставини не надано і в судовому засіданні.

Сама ОСОБА_1, яку суд вислухав у присутності соціального педагога школи №7 ОСОБА_10 та психолога тієї ж школи ОСОБА_11, у судовому засіданні не змогла визначитись з тим, чи бажає вона залишитись в Центрі "Злагода", чи повернутись до матері.

За таких обставин суд вважає, що усупереч вимогам ст.10 ЦПК України позивачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів наявності складних життєвих обставин, в яких опинилась дитина, та необхідності відібрання її від матері, а також що відповідач ухилялась від виконання своїх батьківських обовязків.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд погоджується з доводами ОСОБА_2 в частині повернення дитини матері, однак у задоволенні позову в частині моральної шкоди відмовляє, оскільки нею не доведено ні самого факту спричинення моральної шкоди, ні її розміру.

Оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати по його сплаті суд відносить на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164,170 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,10,11,60,88, 209,215,223, 293 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, передачу дитини органу опіки та піклування для подальшого її влаштування та стягнення аліментів залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про повернення дитини матері та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Повернути дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» матері ОСОБА_2,

У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_12