Справа № 139/135/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 травня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Пилипчук В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 16 лютого 2011 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконував. Станом на 31 січня 2017 року у ОСОБА_2 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 13911 гривень 14 копійок, в тому числі: 665 гривень 41 копійка заборгованість за кредитом, 9307 гривень 10 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 2800 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 638 гривень 63 копійки штраф (процентна складова).

Користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту, ОСОБА_1 22 лютого 2017 року звернувся до суду з відповідним позовом і просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитом станом на 31 січня 2017 року в сумі 13911 гривень 14 копійок та судові витрати у розмірі 1600 гривень.

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 40).

Відповідач по справі ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про судові засідання призначені на 06, 23 березня і 03 травня 2017 року (а.с. 51, 52, 53) до суду не зявився.

Частина 4 ст. 169 ЦПК України визначає, що у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 16 лютого 2011 року (а.с. 7). Предметом договору є кредит в сумі 1000 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік (а.с. 8).

Невідємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 7).

Позичальник зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 27).

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку, позичальник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку (зворот а.с. 27).

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився про що ствердив своїм підписом у заяві (а.с. 7).

Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-6) доведено, що відповідач позичальник ОСОБА_2, своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та останнє погашення кредиту здійснив у травні 2014 року.

Із витягу із Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, слідує, що щомісячний платіж - це сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує Банку щомісяця з метою погашення заборгованості (зворот а.с. 9).

ОСОБА_2 порушив умови укладеного із Банком Договору, тривалий час не вносив обовязковий мінімальний платіж на погашення заборгованості, а, отже, вимога позивача про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту в сумі 665 гривень 41 копійка підлягає до повного задоволення.

Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.

За користування кредитом ОСОБА_1 нараховує позичальнику відсотки у розмірах передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 30).

Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит стає простроченим кредитом.

У разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів, увесь Кредит вважається простроченим і нарахування з дати перекладу кредиту у статус прострочених Боргових зобовязань проводиться відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 ( п.п. 2.1.12.6.3, 2.1.12.6.4 Умов і Правил; зворот а.с. 30).

Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до довідки про умови кредитування з використання платіжної картки «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду» становить 2,5 % у місяць або 30,00 % у рік (а.с. 8).

Відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит та /або Овердрафт стають простроченими кредитами.

Розрахунком заборгованості (а.с. 4-6) доведено, що ОСОБА_2 з моменту отримання кредиту і до 31 січня 2017 року допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 9307 гривень 10 копійок.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено, що при непогашенні кредиту у строк встановлений графіком погашення кредиту, процентів і винагород, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим у заяві на приєднання до Договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості.

У випадку непогашення вказаного простроченого обовязку на протязі 30 календарних днів всі сплачені після вказаної дати суми являються пенею (зворот а.с. 18).

Станом на 31 січня 2017 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість за комісією та пенею у розмірі 2800 гривень (а.с. 4-6).

Пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (зворот а.с. 18).

Умовами договору визначено, що власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню виникненню Овердрафту.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2, неналежно виконує свої зобовязання за договором кредиту, не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого станом на 31 січня 2017 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 13 911 гривень 14 копійок.

Отже, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону.

Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 7) (ст. 627 ЦК України).

Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 31), ОСОБА_1 - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частині.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 30), які є невід'ємною частиною договору, строк повернення кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обовязкового платежу в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил визначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 20).

У випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору 16 лютого 2011 року ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Відповідач, у свою чергу, не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку та у травні 2014 року ще користувався карткою, зокрема здійснював погашення кредиту.

За таких обставин, строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 16 лютого 2018 року.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1600 гривень судового збору (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1600 гривень судових витрат.

Керуючись: кредитним договором від 16 лютого 2011 року, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 615, 626, 628, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 74, 88, 212, 213, 215, 224, 226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії АВ № 651676, виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 20 травня 2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО № 305299, рах. (для погашення заборгованості та судових витрат) № 3111), суму заборгованості по кредиту в розмірі 13 911 (тринадцять тисяч девятсот одинадцять) гривень 14 копійок, судові витрати в сумі 1600 (тисяча шістсот) гривень, а в сього 15511 (пятнадцять тисяч пятсот одинадцять) гривень 14 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ____________