РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В..

представника позивача ОСОБА_1, представників третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив :

28 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 09.08.2016 року згідно наказу №57 його незаконно було звільнено з 25.07.2016 року з займаної посади за тривалі прогули без поважних причин в період з 25.07.2016 р. по 09.08.2016 р., оскільки вважав, що його звільнено з власним бажання. Так, під час відпустки поїхав за кордон, де розпочав пошуки роботи. 22 липня 2016 року він вирішив розірвати трудові відносини із відповідачем з власної ініціативи та направив електронну копію заяви за допомогою мережі Інтернет на електронну адресу відповідача Promin nadii про надання йому невикористаної частини відпустки у звязку із шкідливими та важкими умовами праці за 2015 рік тривалістю у сім календарних днів з подальшим звільненням із займаної посади. Однак, припустився помилки у формулюванні підстави подальшого звільнення. Так, у заяві від 22.07.16 вказав, що він просить надати відпустку з подальшим звільненням за угодою сторін. Насправді ж його воля була спрямована на розірвання трудового договору з ініціативи працівника згідно ст.38 КЗПП України. При цьому, вважав, що його переїзд на роботу за кордон є поважною причиною для розірвання трудового договору з ініціативи працівника в указаний ним строк в розумінні ч.1 ст.38 КЗПП України. Оскільки ні відповідними нормами Кодексу Законів про працю України, ні Законом України «Про відпустку» не врегульовано чіткого порядку листування між працівником та роботодавцем, позивач керувався нормами законодавства про звернення громадян. Вказує, що жодного умисного невиходу на роботу не допустив. У період 25.07.16 по 31.07.16 він вважав, що перебуває у відпустці у зв'язку із шкідливими та важкими умовами праці, а з 01.08.16 він вважав, що звільнений з роботи за його заявою від 22.07.16. Тож жодного умисного порушення трудової дисципліни, за яке роботодавцем застосовано найсуворіший із передбачених заходів дисциплінарного стягнення, не вчиняв.

А тому просить поновити його на посаді соціального працівника ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сім'ями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії». Стягнути з ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сім'ями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» на його користь 19 499, 43 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, додатково зазначив, що належність електронної пошти Promin nadii відповідачу підтверджується посиланнями на цю адресу на різноманітних веб- сайтах в мережі Інтернет, інформацією від управління праці та соціального захисту населення. Це свідчить, що відповідач отримував заяву ОСОБА_4 від 22.07.16, проте в порушення вимог трудового законодавства її проігнорував та протиправно звільнив позивача з роботи.

Представник відповідача ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що скільки ОСОБА_4 на роботу не вийшов, було складено акти відсутності працівника на робочому місці. Відсутність ОСОБА_4 фіксувалась з 25.07.16р. по 4.08.16р., для попередження перебування ОСОБА_4 на лікарняному було зроблено відповідний запит до Городоцької центральної районної лікарні за місцем реєстрації позивача, чим було підтверджено що ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні в ЦРЛ в період з 25.07.2016р. по 03.08.2016р. не перебував. Соціальному працівнику ОСОБА_4 були надіслано повідомлення №78 від 28.07.2016р., а також повідомлення №92 в яких повідомляється про необхідність зявитися до центру Промінь надії та дати пояснення, а електронної заяви від ОСОБА_4 не отримували. До того ж, це суперечить КЗпП України.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що такий позов є безпідставним, оскільки у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання електронного документу вважається, що електронний документ не одержано адресатом. А така заява не була отримана відповідачем.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 25 листопада 2008 року, згідно наказу № 36 К, ОСОБА_4 прийнято до ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», на посаду юриста з окладом згідно штатно-посадового розпису, з випробувальним терміном 1 місяць, а згідно наказу від 22.12.2008 року № 44-К, переведено на посаду соціального працівника з випробувальним терміном два місяці.

Відповідно до наказу від 11.01.2010 року № 131, ОСОБА_4 призначено відповідальним за ведення кадрової документації та трудових книжок працівників ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії».

17 червня 2016 року, згідно наказу № 46, ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку тривалістю 22 календарних дні з 29 червня по 20 липня 2016 року включно за період роботи з 25.1 1.2015 р. по 25.11.2016 р. (2 календарних дні використав згідно наказу № 39 від 06.05.16 р.) та надано частину щорічної додаткової відпустки у звязку з шкідливими та важкими умовами праці тривалістю 2 календарних дні з 21 липня по 22 липня 2016 року включно за період роботи з 25.11.2015 р. по 25.11.2016 р.

Тобто до роботи мав приступити 25.07.2016 р.

Із доповідних записок ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 29.06.2016 р., адресованих директору ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», вбачається, що вони встановили відсутність документації на підприємстві.

Із акту проведення службового розслідування від 29.06.2016 р. встановлено, що при огляді кабінету головного бухгалтера та соціального працівника виявлено також відсутність особових справ останніх та їх трудових книжок, що також вбачається із акту від 29.06.2016 р. про вилучення документів.

Із актів про відсутність працівника на робочому місці від 25,26,27,28,29.07.2016 р. та від 01,02,03,04.08.2016 року вбачається, що соціальний працівник ОСОБА_4 протягом робочого часу у дані дні був відсутній на робочому місці в «Центрі реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії».

28.07.2016 року на адресу ОСОБА_4 було направлено від відповідача лист про надання пояснення причин відсутності трудових книжок та особових справ, який було отримано позивачем 29.07.2016 р.

Адміністрація Городоцької ЦРД на запит № 80 від 03.08.2016 повідомила відповідача, що з 25.07.2016 р. по 03.08.2016 р. гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: м. Городок. вул. Чернишсвського, 1 на амбулаторному лікуванні в ЦРЛ не перебував, що вбачається із листа від 08.08.2016 р.

Наказом № 57 від 09.08.2016 року соціального працівника ОСОБА_4 з 25.07.2016 р. звільнено з посади у ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» за тривалі прогули без поважних причин в період з 25.07.2016 р. по 09.08.2016 р. на підставі актів про відсутність на роботі.

Із копії закордонного паспорту позивача вбачається, що 06.07.2016 року ОСОБА_4 вїхав до Фінляндії, а виїхав 07.07.2016 р., потім вїхав до Фінляндії 17.07.2016 р., а виїхав 25.09.2016 р.

Із заяви ОСОБА_4 від 22.07.2016 р. адресованої ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» та направленої електронно на адресу Promin nadii вбачається, що позивач просив надати йому невикористану відпустку тривалістю 7 календарних днів з 25.07.2016 р. з подальшим звільненням за угодою сторін. Наказ просив направити на його електронну адресу.

ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили звязок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» листування з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями незалежно від форм власності, а також громадянами України, особами без громадянства та іноземцями, ведеться шляхом поштового листування, факсимільного звязку та через офіційну електронну пошту управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради Е-mail : , що вбачається із довідки директора ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» від 30.01.2017 р.

А із листа Управління праці та соціального захисту населення від 07.02.2017 р вбачається, що станом на 07 лютого 2017 року електронна пошта: Promin nadii не є офіційною електронною поштою ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили звязок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», дана електронна скринька була створена за власною ініціативою працівників ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили звязок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» для спрощення листування з іншими фізичними та юридичними особами. Інформація, яка розміщена на ВЕБ сайті управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради станом на 07 лютого 2017 року не відповідає дійсності і буде оновлена після оформлення електронної скриньки «Будинку» в Державній системі електронних звернень складовою частиною, якої є єдиний інформаційний веб-ресурс звернень громадян до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» використовував електронну пошту: Promin nadii , що підтверджується посиланнями на цю адресу на різноманітних веб- сайтах в мережі Інтернет, інформацією від Управління праці та соціального захисту населення.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Примусова праця заборонена.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

За приписами ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації

У п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Як встановлено положеннями ст.147 КЗпП України, прогул є дисциплінарним проступком, за вчинення якого передбачено такі види дисциплінарного стягнення як догана або звільнення.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 (1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Разом з тим, для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

Факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того, аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 57 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» , роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3,4,7,8 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147- 1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільнені ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 був відсутній на робочому місці з 25.07.2016 р. по 09.08.2016 р., що підтверджено актами про відсутність на робочому місці.

Відповідачем для попередження перебування позивача на лікарняному був здійснений запит до лікарні, на що була дана відповідь, що ОСОБА_4 на амбулаторному лікування не перебував в період з 25.07.2016 року. Також, відповідачем була направлена заява позивачу для дачі пояснень з приводу відсутності трудових книжок. Відповідь не отримано.

Про що також в судовому засіданні вказав свідок ОСОБА_10

Встановлено, що 06.07.2016 року ОСОБА_4 вїхав до Фінляндії, а виїхав 07.07.2016 р., потім вїхав до Фінляндії 17.07.2016 р., а виїхав 25.09.2016 р.

В період з 07.07.2016 р. по 17.07.2016 р. позивач перебував на території України, проте з відповідною заявою про його звільнення з власної ініціативи до відповідача не звернувся.

Однак, таку заяву направив 22.07.2016 р. електронно на адресу Promin nadii та просив надати йому невикористану відпустку тривалістю 7 календарних днів з 25.07.2016 р. з подальшим звільненням за угодою сторін. Наказ просив направити на його електронну адресу.

Так, позивач направляючи дану заяву електронно посилається на ст. 5 ЗУ «Про звернення громадян», проте відповідно до ст. 12 вказаного Закону дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Крім того, із даної заяви не можливо ідентифікувати чи вона направлена саме позивачем, а не іншою особою.

Відповідно до ст. 11 ЗУ №Про електронні документи та електронний документообіг» у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання електронного документа вважається, що документ не одержано адресатом.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що така заява була отримана відповідачем.

Втім, перебування позивача за кордоном у пошуках роботи в період з 25.07.2016 р. по 09.08.2016 р. не є поважною причиною, до того ж він не був позбавлений можливості особисто подати таку заяву відповідачу в період коли перебував на території України.

Крім того, електронна адреса Promin nadii була створена за ініціативою працівників відповідача, тобто була публічною, а не корпоративною та не була створена відповідно до Постанови КМУ № 851 від 21.10.2015 року «Про Деякі питання використання доменних імен державними органами в українському сегменті Інтернету», згідно якої органи виконавчої влади, інші державні органи (далі - реєстранти) реєструють доменні імена для забезпечення представлення в Інтернеті своїх офіційних веб-сайтів, надання доступу через Інтернет до електронних реєстрів, баз даних та інших електронних інформаційних ресурсів, використання і обміну повідомленнями електронної пошти. Реєстрація доменного імені здійснюється реєстрантом у домені GOV.UA та у разі потреби у домені .УКР відповідно до правил реєстрації та використання доменних імен, установлених адміністраторами зазначених доменів . Реєстрант забезпечує адміністративний та технічний супровід власного доменного імені.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин, при його звільненні з роботи був дотриманий порядок, передбачений трудовим законодавством, складено акти про його відсутність, направлений запит до лікарні та заява позивачу для дачі пояснень з приводу відсутності трудових книжок, при цьому відповідач не мав змоги відібрати особисті пояснення позивача, так як останній тривалий час з 25.07 по 09.08.2016 р. без поважних причин не зявлявся на роботу, а тому в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, слід відмовити.

При цьому суд відхиляє покази свідка ОСОБА_11 яка показала, що особисто бачила заяву ОСОБА_4 на сайті та повідомляла про неї директора, оскільки таке листування не передбачено нормами КЗпП, а ЗУ «Про звернення громадян» не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений трудовим законодавством. До того ж, даний свідок була у неприязних відносинах із директором, про що сама вказала в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 38, 40, 148, 149, КЗпП України, ст.ст. 3, 11, 57-64, 88, 209, 213-218, 294 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_5 тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сімями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя