Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3404/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, відділ регіонального розвитку, містобудування та архітектури Житомирської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2014 року набув право власності на земельну ділянку площею 0,069 га, кадастровий номер :07:002:1806, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, вул. професора Антоновича, 42/6А.

9 вересня 2015 року встановлено в натурі межі даної земельної ділянки шляхом передачі йому на зберігання 4 межових знаків, що підтверджується актом прийому-передачі межових знаків. При цьому, що зовнішні межі земельної ділянки були погоджені із суміжними власниками земельних ділянок та землекористувачами.

Зазначена земельна ділянка межує із належною відповідачам земельною ділянкою площею 0,08 га, кадастровий номер :07:002:1538, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, вул. професора Антоновича, 42/7. На даній земельній ділянці розташований житловий будинок, належний ОСОБА_3О, та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

ОСОБА_1 вказує, що під час встановлення меж належної йому земельної ділянки в натурі було виявлено, що частина огорожі, яка належить відповідачам, знаходиться на його земельній ділянці.

Вказана обставина свідчить про порушення його права власності та створює перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою.

Позивач стверджує, що зі змісту викопіровки з генерального плану забудови (коригування індивідуальної житлової забудови по вул. професора Антоновича, пр. Троковицький, вул. Скальковського, вул. Соколова гора) вбачається, що належна відповідачам земельна ділянка не може використовуватися для будівництва житлового будинку та взагалі не може бути передана у приватну власність, оскільки вона відсутня на генеральному плані та знаходиться в межах санітарно-захисної зони.

З огляду на вищезазначене, просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідачів самочинно збудованих житлового будинку № 42/7, загальною площею 246,8 кв.м. та частини огорожі № 1 будинку № 42/7, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також просив стягнути з відповідачів 4000 грн., сплачених за надання правової допомоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що судом однобічно оцінено надані докази та не взято до уваги висновки експерта за наслідками проведеної у справі судової земельно-технічної експертизи, зі змісту якої чітко вбачається, що огорожа довжиною 36,12 м, яка належить відповідачам, знаходиться на його земельній ділянці, а відстань від житлового будинку відповідачів до його земельної становить від 0,15 м до 0,94 м, що не узгоджується з вимогами законодавства та порушує його права.

Вважає, що внаслідок цього частина належної йому земельної ділянки площею 0,0048 га фактично вибула з його користування з вини відповідачів.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представники відповідачів в судовому засіданні не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

На думку представника Іванівської сільської ради, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо знесення частини паркану є обгрунтованими. Проте підстави для знесення будинку відсутні, адже позивачем не доведено порушення його прав. Окрім того, слід врахувати й ту обставину, що фактичне розташування належних сторонам земельних ділянок не відповідає технічній документації.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,069 га, призначена для обслуговування і будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :07:002:1806, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, вул. професора Антоновича, 42/6А. Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем 25 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5 25 вересня 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №4974.

Власниками суміжної земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер :07:002:1538, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, й розташована в с. Іванівка по вул. професора Антоновича, 42/7, є в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_2. ОСОБА_6 земельна ділянка належить відповідачам на підставі договору дарування, укладеного між ними та ОСОБА_7 28 квітня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8 28 квітня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №1685.

На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить відповідачам на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8 28 квітня 2015 року. Зокрема, ОСОБА_2 належить 51/100 частина вказаного житлового будинку, а ОСОБА_3 набув право власності на 49/100 частин цього житла.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23 листопада 2016 року №314/16, місце розташування окружної межі земельної ділянки площею 0,0800 га, яка вирахувана по координатах фактичного користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не відповідає місцю розташування координат, наявних в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність попередньому її власнику. Невідповідність фактичного користування виникла внаслідок невірно визначених землевпорядною організацією даних геодезичних зйомок земельної ділянки, що належить відповідачам.

Експерт також зазначив, що, взявши до уваги місце розташування земельної ділянки ОСОБА_1, наявне в автоматизованій системі Державного земельного кадастру ( на Публічній кадастровій карті України), та фактичне місце розташування належної відповідачам земельної ділянки, встановлено, що огорожа, довжиною 36,12 м, яка належить останнім, знаходиться на земельній ділянці позивача.

Зіставивши координати фактичного користування земельною ділянкою відповідачів та місце розташування земельної ділянки позивача ( згідно з автоматизованою системою ДЗК), експертом також встановлено, що дані земельні ділянки мають різні точки дотику з різними координатами по Х та У, що призвело до накладки (перетину земельних ділянок). Площа накладки становить 0,0048 га.

Місце розташування окружної межі та конфігурація по периметру земельної ділянки, площею 0,0690 га, яка вирахувана по координатах технічної документації із землеустрою на імя ОСОБА_9, відповідало місцю розташування даної земельної ділянки, яку він продав ОСОБА_1 25 вересня 2014 року, та на даний час не відповідає автоматизовані базі ДЗК.

Фактичне місце розташування земельної ділянки позивача не відповідає місцю розташування земельної ділянки, що вирахувана по координатах технічної документації із землеустрою на імя ОСОБА_9

Отже, в судовому засіданні встановлено, що фактичне користування належною позивачеві земельною ділянкою не узгоджується з технічною документацією.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуюча Судді: