АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Саліхова В.В., Поліщук Н.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року по справі за позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що за договором № 16234 від 12 червня 2015 року укладеним із ОСОБА_2.(автор тексту) та за договором № 41567 від 31 березня 2015 року укладеним із ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_3 - автора музики), автори музичного твору передали в колективне управління виключні майнові права на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

28 січня 2017 року представником позивача в період з 14.50 год. до 14.53 год. було здійснено фіксацію публічного сповіщення творів, які використовувались відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» без дозволу (договору) з авторами твору та належать до репертуару позивача.

Посилаючись на вищевказане та норми ст.ст. 16, 426, 433, 614, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 15, 32, 33, 45, 47-52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», позивач просив стягнути на свою користь, в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, із відповідача суму компенсації в розмірі 32 мінімальних заробітних плати, що становить 102 400 грн. та 1600 грн. судового збору. (а.с.2-6, 55)

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 102 400,00 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн. (а.с.74-80)

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року заяву ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (а.с.171-173)

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» - Фокін С.О. посилався на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що цей спір не підсудний судам загальної юрисдикції, зважаючи на суб'єктний склад сторін, а саме, що позивачем і відповідачем є юридичні особи. Крім того, суд безпідставно встановив, що позивачем доведено публічне сповіщення спірного музичного твору, оскільки за актом фіксації публічне сповіщення спірних музичних творів здійснювалось 28 січня 2017 року, а датою створення відеозапису на диску зазначено 31 січня 2017 року, за відеозаписом і актом відсутня інформація про джерело відтворення ефіру, а спірного музичного твору в ефірі телеканалу «1+1» відтворено не було.

Виробником аудіовізуального твору є іноземне підприємство «1+1 Продакшн» на підставі відповідного Договору від 08 червня 2017 року, укладеного із ОСОБА_1, відповідно до Додатку № 1 від 08.06.2017 року цього Договору, права, передані зокрема на пісню «ІНФОРМАЦІЯ_1» вступають в силу з 01 січня 2017 року з посиланням на ч. 3 ст. 631 ЦК України. (а.с.179-184)

В судовому засіданні представник апелянта - Фокін С.О. підтримав скаргу і просив її задовольнити, представники позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені шляхом вручення повістки представнику позивачів про що у справі є докази. При цьому представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 не заперечували факт належного сповіщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.191-195, 206-212)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2015 року між Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (Агентство) і ОСОБА_1 (Спадкоємець) був укладений договір № 41567 на управління майновими авторськими правами Спадкоємця. (а.с.34-37)

За пунктом 2.1 цього Договору, Спадкоємець доручив Агентству здійснювати колективне управління майновими авторськими правами на Твори (як на ті, що зареєстровані в Агентстві до підписання даного Договору, так і на ті, що будуть зареєстровані під час дії даного договору).

При цьому Спадкоємець доручає Агентству дозволяти або забороняти використання Творів, а також збирати, розподіляти та виплачувати авторську винагороду за їх використання способами передбаченими в п. 3.1 даного Договору (пункт 2.2 цього Договору).

Агентство самостійно не здійснює комерційне використання прав, що передаються Спадкоємцем по даному Договору (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 7.2 вищевказаного Договору, у випадку виявлення порушень авторських прав Спадкоємця на твори, переданих в колективне управління Агентства, останнє має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених авторських прав та здійснювати будь-які інші заходи для захисту прав Спадкоємця та реалізації своїх повноважень по управлінню майновими правами згідно даного Договору.

12 червня 2015 року між Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (Агенство) і ОСОБА_2 (Автор) був укладений договір № 16234 на управління майновими авторськими правами Автора. (а.с.29-33)

За пунктом 2.1 цього Договору, Автор доручив Агентству здійснювати колективне управління майновими авторськими правами на Твори (як на ті, що зареєстровані в Агентстві до підписання даного Договору, так і на ті, що будуть зареєстровані під час дії даного договору).

При цьому Автор доручає Агентству дозволяти або забороняти використання Творів, а також збирати, розподіляти та виплачувати авторську винагороду за їх використання способами передбаченими в п. 3.1 даного Договору (пункт 2.2 цього Договору).

Агентство самостійно не здійснює комерційне використання прав, що передаються Автором по даному Договору (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 7.2 вищевказаного Договору, у випадку виявлення порушень авторських прав Автора на твори, переданих в колективне управління Агентства, останнє має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених авторських прав та здійснювати будь-які інші заходи для захисту прав Автора та реалізації своїх повноважень по управлінню майновими правами згідно даного Договору.

За вищевказаними договорами № 41567 від 31 березня 2015 року та № 16234 від 12 червня 2015 року, автори музичного твору ОСОБА_2.(автор тексту) та ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_3 - автора музики) передали в колективне управління виключні майнові права на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

За приписами частини першої статті 52 Закону "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Згідно зі статтею 45 цього Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.

У пункті "г" частини першої статті 49 Закону "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що організації колективного управління повинні вчиняти від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського права (або) суміжних прав, а не своїх. Позивачем у таких випадках має бути суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, за захистом інтересів якого звернулася організація.

У випадку якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається за захистом юридичних осіб, то залежно від суб'єктного складу спір розглядається в порядку господарського судочинства. При цьому не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1517цс17, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Оскільки за вищевказаними Договорами та позовній заяві поданій до районного суду Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» діяло від імені та в інтересах авторів музичного твору: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, колегія суддів відхилила доводи апелянта про підвідомчість цього спору господарському суду.

Частиною 2 ст. 54 Конституції Українипередбачено, що кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширюватиїх безйого згоди,за винятками,встановленими законом.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини 1 ст. 13 вищевказаного Закону, у разі порушення спільного авторського права кожен співавтор може доводити своє право в судовому порядку.

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Згідно з роз'ясненнями пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

У зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-ХІІ); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону № 3792-ХІІ при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні (пункт 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010).

28 січня 2017 року представником позивача в період з 14.50 год. до 14.53 год. було здійснено фіксацію публічного сповіщення творів, які використовувались відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» без дозволу (договору) з авторами твору та належать до репертуару позивача про що складений Акт. (а.с.26-28)

Факт публічного сповіщення 28 січня 2017 року ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» передачі «Голос Країни», представник апелянта Фокін С.О. не заперечував, зазначивши, що позивачі не надали доказів публічного сповіщення Твору. Проте такі заперечення публічного сповіщення Твору спростовуються наявними у справі доказами, яким районний суд надав належну оцінку.

Оскільки публічне сповіщення Твору відбулось саме відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», колегія суддів відхилила доводи апелянта про відсутність підстав покладення відповідальності на відповідача із посиланням на виробництво візуального твору Іноземним Підприємством «1+1 ПРОДАКШН» за Договором від 01 червня 2016 року. (а.с.126-137)

08 червня 2017 року між Іноземним підприємством «1+1 ПРОДАКШН» (Компанія) та ОСОБА_1 (Правовласник) був укладений ліцензійний договір № 08/06/17 за пунктом 1.1 якого Правовласник надає Компанії у користування невиключні майнові авторські права (невиключну ліцензію) на використання Творів і/або невиключні майнові суміжні права (невиключну ліцензію) на використання Фонограм, перелік яких зазначений у відповідних Додатках до цього Договору. Права надаються без передачі права власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження Творами і/або Фонограмами, для використання способами, зазначеними в п. 1.2 Договору, протягом терміну дії, зазначеного у відповідних додатках, і на території, зазначеній в пункті 1.3 даного Договору. За використання Твору Компанія зобов'язувалась сплатити Правовласнику авторську винагороду. (а.с.138-143)

За пунктом 1.2 цього Договору, Правовласник надає Компанії права на використання Творів і/або Фонограм наступними способами: включення Творів і/або Фонограм до складу Передачі (п. 1.2.1); використання фрагментів Творів і/або Фонограм у складі Передачі для анонсування показу Передачі, складовою частиною якої є Твори і/або Фонограми за умови, що таке використання не буде спотворювати зміст Творів і/або Фонограм і не заподіє шкоди честі та гідності правовласника Творів і/або Фонограм (п. 1.2.2); право на публічне виконання Творів в рамках запису і/або прямого ефіру Передачі (п. 1.2.3); право на відтворення Творів і/або Фонограм у складі Передачі (п. 1.2.4); право представляти Твори і/або Фонограми в складі Передачі публіці таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до Творів і/або Фонограм у складі Передачі з будь-якого місця і в будь-який час за їх власним вибором в мережі Інтернет або інших аналогічних мережах (з платним або безкоштовним доступом для необмеженої кількості осіб) (п. 1.2.5); право на публічне сповіщення Творів і/або Фонограм у складі Передачі (п. 1.2.6 цього Договору).

Відповідно до Додатку 1 до вищевказаного Договору від 08 червня 2017 року, Правовласник передала Компанії право використання музичного твору «Кришталь горить (Троянда ружа)» строком використання з 01 січня до 31 грудня 2017 року. При цьому, за пунктом 4 Додатку 1 вищевказаного Договору, керуючись частиною 3 ст. 631 ЦК України, Сторони домовились, що положення даного Додатку № 1 поширюють свою дію на відносини Сторін, що виникли до його підписання, а саме з 01 січня 2017 року. Про передачу прав за вищевказаним Договором був складений Акт від 08 червня 2017 року. (а.с.142-143)

З огляду на положення укладеного ОСОБА_1 Договору від 08 червня 2017 року та частини 3 ст. 631 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що укладенням цього Договору врегульовано із ОСОБА_1 публічне сповіщення Твору 28 січня 2017 року. Заявлені позовні вимоги в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, до суду не надано доказів врегулювання публічного сповіщення Твору відповідачем із автором тексту, тобто ОСОБА_2

Інших доказів, які б свідчили про порушення авторських прав публічним сповіщенням вищевказаного Твору до суду не дано і матеріали справи таких не містять.

За таких обставин рішення суду про повне задоволення позовних вимог підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачені останнім 1600 грн. судового збору за розгляд справи районним судом. (а.с.1)

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», код ЄДРПОУ - 23729809 на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав», код ЄДРПОУ - 31025266 в інтересах ОСОБА_2 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 51200 (п'ятдесят одна тисяча двісті) грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», код ЄДРПОУ - 23729809 на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав», код ЄДРПОУ - 31025266 - 1600 (одна тисяча шістсот) грн.. судового збору за розгляд справи районним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.В.Саліхов

Н.В.Поліщук

Справа № 22-ц/796/10191/2017

Унікальний номер 758/3693/17-ц

Головуючий у першій інстанції - Ларіонова Н.М.

Доповідач Левенець Б.Б.