Справа № 369/9066/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1756/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 14 19.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист авторських прав і стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав,-

встановила:

у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом мотивуючи його тим, що у 2015 році, позивач створив збірку творів образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1 до якої увійшли твори, присвячені київським князям, запорізьким козакам, «ІНФОРМАЦІЯ_2» із донецького аеропорту, Берегині Євро майдану, студентам-революціонерам із Майдану та іншим сучасним героям.

Вказана збірка творів образотворчого мистецтва була зареєстрована у Державній службі інтелектуальної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права НОМЕР_1.

13 вересня 2016 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» було придбано обкладинку на паспорт, на якій було відтворено його твір. Факт реалізації даного твору ФОП ОСОБА_3 підтверджується товарним чеком, а також відео фіксацією порушення авторського права.

Позивач стверджував, що жодного дозволу на використання його твору образотворчого мистецтва ОСОБА_3 він не надавав.

Відповідач відтворюючи, здійснюючи публічний показ та розповсюджуючи контрафактні примірники його творів, грубо порушила його майнові та немайнові права, як власника створеного твору.

Обкладинка на паспорт, продана ФОП ОСОБА_3 є контрафактним примірником твору, а дії ОСОБА_3 щодо відтворення та розповсюдження контрафактних примірників творів без відповідного дозволу суб'єкта авторського права є самостійними порушеннями авторського немайнового та виключного майнового права ОСОБА_2

ОСОБА_2 також вважає, що за неправомірне відтворення та розповсюдження контрафактного товару ФОП ОСОБА_3 повинна сплатити йому компенсацію в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що станом на дату подачі позову становить 29 000грн.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальний розмір заробітної плати становить 1 450 грн.. З врахуванням викладеного 20 мінімальних заробітних плат х 1450 грн. = 29 000 грн., що становить компенсацію за порушення майнових авторських прав.

Просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 20 мінімальних розмірів заробітних плат, що становить 29 000 грн.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вищезазначене рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнятим із порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відповідач не оспорював та не заперечував авторство позивача. Крім того, підтвердження належності авторських прав на даний твір образотворчого мистецтва, позивачем було надано примірник твору із зазначенням імені Автора, відповідно до презумпції авторства.

Апелянт, також не може погодитися із висновком суду першої інстанції стосовно судової експертизи, адже на придбаному контрафактному товарі відтворено примірник твору образотворчого мистецтва, майнові права на які належать позивачу. Зображення на контрактному товарі та на примірнику твору ідентичні, жодних суттєвих змін не було вчинено.

Крім того, у товарному чеку зазначені реквізити відповідача, включаючи ідентифікаційний код та місто реєстрації відповідача.

Також, суд першої інстанції не надав належної оцінки листу, який відповідач надіслала позивачу. Зокрема, у своєму листі відповідач не заперечувала факт провадження підприємницької діяльності у магазині, де було придбано обкладинку та визнала факт реалізації сама цієї обкладинки у своєму магазині.

Просив рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також судові витрати понесені позивачем стягнути з ФОП ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 створив збірку творів образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір за № НОМЕР_1, виданого 02 червня 2016 року Державною службою інтелектуальної власності України, автором збірки «ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано ОСОБА_2.

13 вересня 2016 року представник ОСОБА_2 придбав у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» обкладинку на паспорт, на якій було відтворено твір образотворчого мистецтва, автором якого є ОСОБА_2, що підтверджується товарним чеком ФОП ОСОБА_3

До матеріалів справи позивачем було долучено копію товарного чеку від 13 вересня 2016 року на купівлю товару - обкладинка на паспорт в кількості 1 шт., вартістю 15 грн., з відбитком печатки «ІНФОРМАЦІЯ_3» ФОП ОСОБА_3

Також долучена роздрікувка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, який містить інформацію про реєстрацію ФОП ОСОБА_3

Згідно вказаної роздруківки вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в ДПІ у Києво - Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області як фізична особа-підприємець, та має право займатись такими видами діяльності: код КВЕД 47.54 - роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.71 - роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.76 - роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.78 - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (основний).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 12 січня 2015 року, 02 лютого 2015 року, 17 червня 2016 року ФОП ОСОБА_3 наймала на роботу в якості продавця товарів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно договору оренди від 23 травня 2012 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_8, вбачається, що ФОП ОСОБА_3 орендувала приміщення загальною площею 12кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Також згідно договору оренди нежитлового приміщення №25-10/16 від 25 жовтня 2016 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Рентінг Інвест» вбачається, що ФОП ОСОБА_3 прийняла в строкове платне користування площу нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, функціональне приміщення - продаж вишиванок. Згідно договору про надання в користування об'єкту торгівельного призначення № 23 від 01 вересня 2016 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_9, вбачається, що ФОП ОСОБА_3 орендувала об'єкт - легкі збірно-роздрібні конструкції торгівельного призначення, що розташовані у підземному переході, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Позивач стверджував, що на обкладинці паспорта, продаж якого здійснювала відповідач ФОП ОСОБА_3 неправомірно було відтворено зображення козака, автором якого є ОСОБА_2, що є порушенням його авторського права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», який розташований за адресою: АДРЕСА_4 підземний перехід, здійснювала свою підприємницьку діяльність саме ФОП ОСОБА_3

Виписаний продавцем товарний чек від 13 вересня 2016 року на купівлю обкладинки на паспорт в кількості 1 шт. також не підтверджує факт розповсюдження контрафактної продукції, оскільки позивачем та його представником не доведено, що товар, який був проданий 13 вересня 2016 року, є твором образотворчого мистецтва, автором якого визнано ОСОБА_2

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до положень ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Згідно ч.1 ст.437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦК України автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст.441 ЦК України використання твору є його опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - це примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Згідно Закону України «Про авторське право і суміжні права» поняття відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер. Розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - це будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Колегії суддів апеляційної інстанції, не надано достатніх доказів про те, що продукція, а саме обкладинка на паспорт із зображенням козака, продаж якої, на думку позивача, здійснювала відповідач ФОП ОСОБА_3 є контрафактною.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15,39,40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25,42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (утому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення; в) плагіат - оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; г) ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; д) вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; е) будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; є) підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; ж) розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі.

Відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. Серед яких - право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04.05.2010 року встановлено, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об'єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, так і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04 травня 2010 року встановлено, що позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана,та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону №3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04 травня 2010 року суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді