Провадження № 2/127/844/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант», ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 19.06.2014 року близько 15:05 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ЗІЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_8, рухаючись по прилеглій території по вул. Пирогова, 151ж м. Вінниці допустив зіткнення з автомобілем Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з врахуванням висновку технічної експертизи № 303а від 04.09.2014 року та матеріалів справи про адміністративне правопорушення Вінницьким районним судом винесено постанову від 25.09.2014 року, якою ОСОБА_1 визнаний невинним у скоєнні ДТП, а адміністративне провадження проти останнього було закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В мотивувальній постанові суд встановив, що дії водія автомобіля ЗІЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв'язку з виникненням події даної ДТП.

У зв'язку з пошкодженням з вини ОСОБА_3 автомобіля Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7, ОСОБА_1 була спричинена шкода, пов'язана з відновлювальним ремонтом. Відповідно до рахунку фактури № СФ-00024 від 12.12.2014 року вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 72504,10 грн.

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ від 25.04.2016 року № 625/16-21 матеріальний збиток складає 56525,74 грн.

Власником автомобіля Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7 на час ДТП була ОСОБА_4, але володів, керував та зазнав збитків ОСОБА_1 і витрати на ремонт автомобіля поніс останній.

Цивільно - правова відповідальність за шкоду спричинену третім особам автомобілем ЗІЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_6, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АС/6900896.

13.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» було зобов'язане виплатити страхове відшкодування не пізніше ніж через 90 днів, тобто до 12.01.2015 року. Однак ТДВ СК «Альфа-Гарант» листом від 23.01.2015 року безпідставно відмовило ОСОБА_1 у страховому відшкодуванні.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування з урахуванням інфляції у сумі 52969,00 грн. та проценти за час прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 3189,70 грн.; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 8525,74 грн. майнової шкоди та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 в попередніх судових засіданнях позов підтримував в повному обсязі, в судове засідання на 28.04.2017 року не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задоволити.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в попередніх судових засіданнях заперечив проти задоволення позову, надавши суду заперечення, однак в останнє судове засідання в режимі відеоконференції не з'явився, однак повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак в попередніх судових засіданнях позов визнав в частині стягнення з нього 8525,74 грн. При цьому не заперечив щодо своєї вини у вчиненні ДТП.

ОСОБА_4 в судове в судове засідання не з'явилася, однак повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.06.2014 року близько 15:05 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ЗІЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_8, рухаючись по прилеглій території по вул. Пирогова, 151ж м. Вінниці допустив зіткнення з автомобілем Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 25.09.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністртивної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ст. 1188 ЦК України вказує, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно висновку експерта № 303а від 04.09.2014 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці водію автомобіля «Опель-Омега» д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_1 необхідно було діяти згідно з вимогами п. 10.11 ПДР України, а водію автомобіля «ЗІЛ ММЗ» д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_3 необхідно було діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 12.2 ПДР України. У дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля «Опель-Омега» д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог ПДР України, а дії водія автомобіля «ЗІЛ ММЗ» д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Прни цьому відповідач ОСОБА_3, який був володільцем та водієм транспортного засобу марки «ЗІЛ ММЗ», д.н.з. НОМЕР_6, в ході судового розгляду визнав позов в частині вимог до нього, при цьому не спростував наявність своєї вини у вчиненому ДТП. Суд вважає, що визнання вини не суперечить Закону та не порушує чиї-небудь права та охоронювані інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_4 на підставі довіреності від 28.09.2012 року.

Відповідно до висновку експерта за результатами авто товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 25.04.2016 року № 625/16-21, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Опель - Омега», д/н НОМЕР_7, 2002 року виготовлення, внаслідок пошкодження при ДТП, згідно розрахунків на день проведення експертизи складає 56525,74 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому судом встановлено, що 22.04.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6900896 зі строком дії з 22.04.2014 року до 21.04.2015 року, яким забезпечувалась цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗІЛ ММЗ 4502. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в сумі 50000,00 грн. та франшиза - в розмірі 1000,00 грн.

Так, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 5 вказаного Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, що сталась 19.06.2014 о 15 годині 05 хвилин по прилеглій території по вул. Пирогова, 151ж за участю автомобілів Опель-Омега, д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_1, власником якого ОСОБА_4 та ЗІЛ ММЗ, д.н.з. НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_3, власником якого є ОСОБА_2, є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 22.1. вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому статтею 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_1 звернувся 13.10.2014 року, однак страхове відшкодування ним від відповідача отримано не було.

Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 49000,00 грн страхового відшкодування.

Окрім того, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7525,74 грн. - різниця між страховим відшкодуванням та завданою шкодою, 1000,00 грн. - франшизу. При цьому суд виходить з тих міркувань, що відповідач ОСОБА_3, який керував транспортним засобом на підставі довіреності, в ході судового розгляду позов визнав та вказав, що він є володільцем даного транспортного засобу.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовiдношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовiдношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між ОСОБА_3 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року, яка прийнята за результатом перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-927цс16, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосуванні.

Що стосується інфляційних втрат, то суд вважає, що останні обраховані позивачем вірно та становлять 3969,00 грн., а відповідачем на спростування даного розрахунку власного розрахунку не надано..

Сума 3% річних суд обраховує за 368 днів (з 25.04.2016 року (висновок експерта Вінницького відділення КНДІСЕ від 25.04.2016 року № 625/16-21) по 28.04.2017 року (день вирішення справи)) обчислюється: 49000,00 грн х 3% річних : 365 днів х 368 днів = 1482,08 грн., а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, відповідач ТОВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» повинен сплатити позивачу вартість страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн., інфляційні 3969 гривень 00 копійок та 3% річних 1482 гривень 08 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, за таких підстав судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до суми задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 511, 524, 526, 533, 611, 625, 636, 901, 979, 1187 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 54451 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста пятдесят одну) гривню 08 копійок, з яких 49000 (сорок девять тисяч) гривень 00 копійок - сума страхового відшкодування, 3969 (три тисячі девятсот шістдесят девять) гривень 00 копійок - інфляційних, 1482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) гривні 08 копійки - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8525 (вісім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 74 копійки.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 544 (пятсот сорок чотири) гривні 51 копійку судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 85 (гривень) 25 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області особами які брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами, які не брали участь в судовому засіданні, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя