Справа № 2514/6299/12 Провадження № 22-ц/795/784/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Скалозуб О. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Харечко Л.К.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.,
за участю:ОСОБА_5, адвоката Заболотного О.М., адвоката Васюка Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_8 до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2012 року ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним позовом до Ніжинської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року. 17 липня 2009 року між нею та ОСОБА_9 було офіційно зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №234 та видано свідоцтво про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшло майно та майнові права спадкодавця, в тому числі набуті до моменту реєстрації їхнього шлюбу в період спільного проживання з 2006 року по 2009 рік. Оскільки в процесі спадкування між нею та іншими ймовірними спадкоємцями може виникнути майновий спір з приводу спадкового майна, яке належить спадкодавцю, але було набуте ним під час їх спільного проживання за рахунок спільних коштів в період з 2006 року по 2009 рік, а вирішення цього спору буде залежати від встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вона і звернулася з даним позовом до суду.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03 січня 2013 року позов ОСОБА_8 до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період часу з жовтня 2005 року по 17 липня 2009 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10, яка не була залучена до участі в справі, просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року як таке, що не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час розгляду справи суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства і не вирішив справу згідно з законом, а рішення ухвалено на основі неповного та не всебічного з'ясування обставин справи.

Судом першої інстанції не враховано, що ст. 74 СК України поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно.

При розгляді справи судом першої інстанції не досліджувалося питання перебування померлого ОСОБА_9 в іншому зареєстрованому шлюбі в період з 2005 року по 2009 рік. ОСОБА_5 зазначає, що перебувала з ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі до 20 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Тому вона вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_9 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, порушив її права як особи, яка перебувала з ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі до 20 червня 2006 року, та має право на спільне майно, набуте подружжям за час законного шлюбу. Суд мав залучити її до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Також суд не з'ясовував наявність майна, яке нібито було набуте під час спільного проживання позивачки з ОСОБА_9, та юридичну природу набуття такого майна. Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні суду відсутні будь-які посилання на фактичні допустимі і належні докази того, що позивачка мала відносини, що притаманні подружжю, з ОСОБА_9 саме в той період, за який вона просила встановити факт їхнього спільного проживання.

ОСОБА_5 також зазначає, що розгляд справи відбувся без залучення до участі в справі спадкоємців ОСОБА_9: його доньок ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та його матері, а також без залучення її в якості третьої особи без самостійних вимог - як колишньої дружини ОСОБА_9, чим було порушено їхні права. Проте, суд не з'ясовував питання наявності спадкової справи та кола осіб, які прийняли спадщину, чим грубо порушив права спадкоємців, передбачені ст.ст.1223, 1261 ЦК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_5, адвоката Заболотного О.М., який представляв інтереси ОСОБА_5, адвоката Васюка Д.Г., який представляв інтереси позивача ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що судом в окремому порядку розглядаються заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в період часу з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року як жінки і чоловіка однією сім'єю без шлюбу знайшов підтвердження у ході розгляду справи, а тому відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України підлягає встановленню судовим порядком. При цьому суд визнав належними доказами обґрунтованості позову довідку вуличного комітету № 12 Ніжинської міської ради від 02.01.2013 року, в якій зазначено, що позивачка зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_2 з жовтня 2005 року разом з чоловіком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року; копію гарантійного талону на побутову техніку від 03.08.2007 року та копію накладної № 26 від 16.03.2007 року на „ІНФОРМАЦІЯ_9", з яких вбачається, що позивачка придбала товари для використання за спільною адресою проживання з ОСОБА_9, що на думку суду першої інстанції вказує на систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї; письмові пояснення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12, які зазначили, що позивачка проживала однією сім'єю разом з ОСОБА_9 з середини осені 2005 року як чоловік і жінка, інші докази.

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не було з'ясовано, чи перебував ОСОБА_9 в період, який ОСОБА_16 просила визнати періодом проживання її та ОСОБА_9 однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, у будь-якому іншому шлюбі.

З наданої ОСОБА_5 апеляційному суду копії рішення Ніжинського міськрайонного суду від 31.03.2006 року вбачається, що цим рішенням було розірвано зареєстрований 18.07.1981 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Цей факт підтверджується і наданою нею копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 від 20.06.2006 року, з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було розірвано 20.06.2006 року.

Таким чином період, який ОСОБА_8 просила визнати періодом проживання її та ОСОБА_9 однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, частково накладається на період перебування ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що порушує права ОСОБА_5 як законної дружини ОСОБА_9 та унеможливлює встановлення факту спільного проживання ОСОБА_9 в цей період однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з іншою особою.

Також судом першої інстанції встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу без належної перевірки наданих позивачкою доказів на підтвердження цього факту.

Зокрема, як на належний доказ факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 однією сім'єю без шлюбу в період часу з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року суд першої інстанції послався на довідку вуличного комітету № 12 Ніжинської міської ради від 02.01.2013 року, в якій зазначено, що позивачка зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_2 з жовтня 2005 року разом з чоловіком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Проте, в наданій апеляційному суду ОСОБА_5 відповіді виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.04.2017 року на адвокатський запит зазначено, що 02.01.2013 року виконавчий комітет Ніжинської міської ради не видавав довідку ОСОБА_8 про реєстрацію та її фактичне проживання разом з чоловіком ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1. Крім того, з наданого до позовної заяви ОСОБА_8 копії її паспорта вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 29.09.2011 року (а.с.7).

Пославшись як на належні та допустимі докази на письмові пояснення свідків, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 63,64, 179-186 ЦПК України.

Також судом не досліджувалися матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9 Тому поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що дочка померлого ОСОБА_9 ОСОБА_10 вчасно подала заяву про отримання спадщини і вступила в спадщину після смерті батька, що підтверджується наданим ОСОБА_5 апеляційному суду Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_10 як спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9

Таким чином, судом першої інстанції задоволено позов, заявлений до неналежного відповідача - Ніжинської міської ради.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до ухвалення незаконного рішення у справі.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у зв'язку з заявленням позову до неналежного відповідача - Чернігівської міської ради. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 діє лише у своїх власних інтересах та не надала доказів, що вона уповноважена представляти інтереси спадкоємців ОСОБА_9

Відповідно до приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 належить стягнути понесені останньою та документально підтверджені (а.с.51) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309 п.2,4 ч.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 704 грн. в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: