Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. 336/7779/16ц

пр. 2/336/640/2017

м. Запоріжжя 21 квітня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд стягнути з ОСОБА_2 (код фізичної особи: НОМЕР_1, адреса: вул. Молочна, 120,м. Запоріжжя, 69060) на користь - ОСОБА_1 (код фізичної особи: НОМЕР_2, АДРЕСА_1, 69120) 19202,36 грн. (девятнадцять тисяч двісті дві грн. 36 коп.) матеріальної шкоди.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 8 березня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів: Kia Rio д/з. АР 4425 СК (далі - Kia Rio), під керуванням ОСОБА_3, автомобіля Daewoo Matiz, д/з. АЕ 3513, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілю ЗАЗ 110217, д/з. АР 9008 АТ, під керуванням ОСОБА_2 (далі відповідач).

Вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя, по справі № 336/7500/14-К, провадження № 1-кп/336/596/14, встановлено вину відповідача ОСОБА_5 у вищезазначеному ДТП. Отже, вина відповідача не потребує доказування відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Так як, між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1096/13-Т/ЗП18 (КАСКО), яким був застрахований автомобіль Kia Rio, позивач звернулася до цієї страхової компанії із заявою, для отримання страхового відшкодування.

Згідно з листом ПрАТ «Арсенал страхування» вих. № 2/к від 19.02.2015 року, автомобіль Kia Rio вважається знищеним та таким, що не підлягає відновлювальному ремонту.

28 січня 2015 р. ПрАТ «Арсенал страхування» було перераховано на банківський рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 31286,85 грн.

В листі вих. № 2/к від 19.02.2015 року ПрАТ «Арсенал страхування» письмово підтвердила, що відмовляється від залишків транспортного засобу Kia Rio, а вартість цих залишків визначила за допомогою он-лайн аукціону.

Так як, отриманого страхового відшкодування було недостатньо для ремонту автомобіля, позивач була вимушена виставити залишки транспортного засобу на продаж за допомогою фахівця ПрАТ «Арсенал страхування». Згідно з Довідкою рахунком Серія ВІА № 899420 від 31.01.2015 року залишки автомобілю Kia Rio були продані позивачем за 95880,00 грн.

ОСОБА_4 отримання страхового відшкодування по договору майнового страхування, коштів на ремонт не вистачало, тому позивач вернулася із заявою до Філії ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в м. Запоріжжі, повідомила про отримане страхове відшкодування по договору КАСКО і надала їм документи необхідні для здійснення страхового відшкодування.

Філія ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в м. Запоріжжі не відмовляла у здійсненні страхового відшкодування, пропонувала чекати перерахування коштів.

ОСОБА_4 чого, позивач звернулася до суду для стягнення з відповідача ОСОБА_2 та Філії ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в м. Запоріжжі, що застрахувала відповідальність відповідача, шкоди заподіяної у наслідок ДТП.

ОСОБА_4 відкриття провадження у справі, 13 березня 2015 року Філія ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" в м. Запоріжжі сплатила на користь позивача страхове відшкодування за полісом страхування відповідальності відповідача, в розмірі 49500,00 грн.

30 квітня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення у справі № 335/1803/15-ц, яким частково задоволено вимоги позивача до відповідача, а саме вирішено стягнути: матеріальну шкоду в розмірі 140253,15 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1432,53 грн. Також, рішенням суду першої інстанції було вирішено стягнути з Філії ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в м. Запоріжжі: 454,30 грн. витрат на лікування, 129,12 грн. витрат на направлення телеграм, 530,00 витрат на товарознавчу експертизу та судовий збір.

23 вересня 2015 року Апеляційним судом Запорізької області ухвалено рішення у зазначеній справі, у провадженні № 22ц/778/1855/15 р., яким вимоги апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 задоволені частково, а саме рішення скасовано в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2

Згідно з висновками рішення суду апеляційної інстанції правовідносини між позивачем та відповідачем повинні регулюватися ст. 1194 ЦК України, а розмір матеріальної шкоди розраховуватися з ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження, а не на момент розгляду справи.

Висновком експерта № 163 від 07 травня 2014 року встановлена ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження, а саме 196129,21 грн. Тобто, страховими виплатами та коштами отриманими з продажу залишків авто, не було покрито витрати позивача в розмірі 19202,36 грн.:

196129,21 грн. (31546,85 грн. + 49500,00 грн. + 95880,00 грн.) = 19202,36 грн., де

196129,21 грн. вартість авто на момент пошкодження;

31546,85 грн. виплата за договором майнового страхування авто;

49500,00 грн. виплата за полісом страхування відповідальності відповідача;

95880,00 грн. кошти отримані з продажу залишків авто.

В судовому засіданні представник позивача наполіг на заявлених вимогах в повному обсязі, а сторона відповідача на позов заперечила, вказуючи на те, що розмір відновлювального ремонту автомобіля позивача не перевищує ринкової вартості транспортного засобу на момент його пошкодження, а тому така вартість застосовуватися не може.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Так, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.03.2014 р з вини ОСОБА_2М,,пошкодження автомобіля Кіа Rio, державний номер НОМЕР_3, належного ОСОБА_3О при дорожньо-транспортній пригоді за викладених у рішенні обставинах не оспорюється сторонами.

Зокрема, 08.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Кіа Rio, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, Daewoo Matiz, державний номер АЕ 3513, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілю ЗАЗ 110217, державний номер АР 9008 AT, під керуванням ОСОБА_2

У момент ДТП в салоні автомобіля Кіа Rio знаходилася позивач по справі, яка володіла транспортним засобом Кіа Rio на підставі свідоцтва про реєстрацію САО 909740. Внаслідок ДТП автомобіль Кіа Rio отримав механічні пошкодження, а вона - тілесні ушкодження легкої тяжкості.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2014 року встановлено вину ОСОБА_5 у ДТП.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даних матеріальних правовідносинах саме на позивача покладається обовязок доводити розмір шкоди.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплат) у, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з абз.3 п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст.627 ЦК України, ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2013 року між ПрАТ "»Страхова Компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування №1096/13-Т/ЗП18 Кіа Rio, державний номер НОМЕР_3, зі страховою сумою 147000 грн. на термін до 18.04.2014 року /а.с.13/.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ "»Страхова Компанія «Арсенал Страхування» і яке визнало подію страховим випадком та на виконання договору майнового страхування виплатило на її користь 31256,85 грн. страхового відшкодування відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 33/3 від 20.03.2014 року, за яким розмір завданих збитків було визначено експертом у розмірі 120073,86 грн. ( а.с. 21). Ремонт, витрати на який визначено в сумі 120073,86 грн. а вартість автомобіля відповідно до договору складала 147000 грн ,страховик визнав економічно необґрунтованим ,відповідно до п.31.5 договору страхування визначено повну загибель пошкодженого транспортного засобу , вартість залишків визначена в сумі 96140,00 грн., від прийняття залишків транспортного засобу страховик відмовився.

ОСОБА_1 погодилася з визнанням автомобіля фізично знищеним, розрахунком страхової виплати,отримала страхове відшкодування від ПрАТ "»Страхова Компанія «Арсенал Страхування» в сумі 31256,85 грн. Від реалізації автомобіля відповідно до договору №57/01 комісії з продажу транспортного засобу отримала 95880 грн. Позовних вимог до даної страхової компанії ОСОБА_1 не заявляла.

Згідно статті 993 ЦК України, а також у відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в страховій компанії СК «Провідна».

Разом з тим, з вимогами до страхової компанії СК «Провідна». звернулася ОСОБА_1, надавши інший висновок по визначенню матеріальної шкоди , а саме, висновок консультативно експертного бюро ВЕП «Стандарт-Сервіс» від 7 травня 2014 р., яким визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 113222,47 грн. Страховою компанією «Провідна» виплачено ОСОБА_1 страхову виплату в сумі 49500 грн. в межах ліміту відповідальності.

Втім , оскільки після пошкодження автомобіля в ДТП позивачка на свій розсуд відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України обрала спосіб захисту своїх прав шляхом звернення за отриманням страхового відшкодування за договором добровільного страхування, то саме відповідно до цих правовідносин можуть вирішуватися спірні питання та в межах цих правовідносин здійснюватися згідно ст. 16 ЦК України і судовий захист.

Отже, ОСОБА_1 в силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" передала страховику права щодо особи, відповідальної за завдані збитки і в подальшому вправі заявити вимоги до ОСОБА_2 лише на підставі ст.1194 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 15 постанови № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" …якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається з тексту позовних вимог, заявляючи вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_1 посилалася, як на підставу стягнення різниці між ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження та отриманими сумами страхових відшкодуванням, вартості реалізації автомобіля, на ст.1194 ЦК України.

А як слідує із висновку консультативно експертного бюро ВЕП «Стандарт-Сервіс» від 7 травня 2014 р., на який і посилається позивач, вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 113222,47 грн., у той час як ринкова вартість транспортного засобу - 196129,21 грн., тобто вартість його відновлювального ремонту не перевищує його ринкову вартість.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про визначення розміру шкоди з ринкової вартості автомобіля в сумі 196129,21 грн. на момент пошкодження не відповідають правовідносинам сторін та вищенаведеним розясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Більш того, матеріали справи свідчать, що правовідносини щодо страхових виплат між страховими компаніями, потерпілою та винною особою характеризується не повною визначеністю і до їх урегулювання відповідно до ст. 993 ЦК України не можна оцінити наявність та розмір шкоди, за яку перед ОСОБА_1 у відповідності до ст.1194 ЦК України має відповідати ОСОБА_2

Такий висновок було зроблено Апеляційним судом Запорізької області у рішенні від 23.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» м. Запоріжжя про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому суд врахував, що згода ОСОБА_2 відшкодувати 32435,62 грн. не може бути прийнята судом ,як така, що суперечить положенням ст.ст. 993, 1194 ЦК України,і в той же час не є перешкодою для розрахунків в добровільному порядку.

Отже, за таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2М про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 19202,36 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В Зарютін