Справа №521/5271/17
Провадження №2-о/521/175/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного місця проживання в Україні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту, що він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно, безвиїзно проживав на території України станом на травень 1990 року і по теперішній час. Свою заяву обґрунтовує тим, що в травні 1990 року, тобто до прийняття Закону України «Про громадянство», разом зі своєю дружиною та сином приїхав на постійне проживання в м. Одеса. З 25.05.1990 року працював в приватному підприємстві «Артур», що підтверджується записами у трудовій книжці, його син навчався та у 2003 році закінчив загальноосвітню школу № 39 в місті Одесі. Заявник наголошував, що з 1990 року по теперішній час постійно проживає на території України, більше ніде проживав. Окрім цього вже звертався до Малиновського районного суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України та його заяву було задоволено. 07.08.2003 року, рішенням Малиновського суду м. Одеси по цивільній справі, розглянутій по його заяві, встановлений факт постійного проживання на законних підставах на території України з березня 1990 року, так як у звязку з військовими діями Нагірному Карабасі заявник разом із своєю сімєю переїхали на постійне місце проживання з Вірменії в місто Одесу.

В судовому засіданні представник заявника заяву свого довірителя підтримав та просив задовольнити.

Представник Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши заявника, свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в березні 1990 року зі своєю жінкою ОСОБА_2, неповнолітнім сином ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання в м. Одесу. Заявник зняв приватну квартиру за адресою м. Одеса Б. Хмельницького 8, де проживав зі своєю сімєю на той момент.

З 25.05.1990 року ОСОБА_1 працює в приватному підприємстві «Артур» по теперішній час на посаді механіка швейного обладнання що підтверджується копією трудової книжки. Син ОСОБА_4, навчався та закінчив у 2003 році загальноосвітню школу №39 в м. Одеси та набув також громадянство України після досягнення 18 років.

З 1990 року заявник постійно проживає на законах підставах Україні, в м. Одеса, нікуди за межі України не виїжджав, має намір постійно проживати в Україні.

Все вищевикладене підтверджується також показанням свідка ОСОБА_5, який підтвердив суду, що познайомився з заявником у місті Одесі у 1990 році. З того часу вони постійно спілкуються між собою, постійним місцем проживання ОСОБА_1 та його сімї з березня 1990 року тобто до прийняття закону України «Про громадянство» було Україна м. Одеса.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство» це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги закону та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку що заява ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного місця проживання в Україні підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 271-273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного місця проживання в Україні задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: