ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/972/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва було подано вказаний позов у листопаді 2016 року.

Судом було визначено розмір судового збору у сумі 6890 грн. (ст.4 Закону України "Про судовий збір"), а також встановлено, що заява була подана з недотриманням і інших вимог ст.120 (щодо додатків) та ст.119 ЦПК України, а саме, а саме: не вказана дійсна ціна позову, з відповідним обгрунтуванням, а також не зазначено доказів щодо дійсної ціни позову.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали отримана ОСОБА_207 квітня 2017 року, а ОСОБА_3 - 11 квітня 2017 року (згідно з розписками у рекомендованих листах).

При цьому, недоліки позову не були усунуті у повному обсязі.

Так, 14 квітня 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 від 10 квітня 2017 року щодо усунення недоліків з додатковим обгрунтуванням та зазначенням доказів, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено його копії для вказаного відповідача(при цьому акт щодо відсутності вказаного додатку для відповідача не складався, оскільки посилання на його наявність відсутнє в переліку додатків до вказаного звернення від 10 квітня 2017 року).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Крім того, судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Проте на вказані норми закону заявник уваги не звернув.

Крім того, судом враховано, що у наданій до суду квитанції про сплату вказаного судового збору відсутні дані про те за яку саме позовну заяву - до якого саме відповідача його сплачено , що на думку суду, перешкоджає належному встановленню факту дійсної сплати позивачем судового збору саме по цій цивільній справі - за позовом саме до вказаного відповідача.

При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: