10 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня
2015 року стягнуто з ТОВ «Нафта» на його користь нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток в розмірі 71 216 грн 26 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та 230 грн витрат на правову допомогу.
За даним рішенням судом видано виконавчий лист, але 15 липня
2015 року у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом державним виконавцем було відмовлено, оскільки ТОВ «Нафта» визнано банкрутом та розпочалася ліквідаційна процедура товариства.
ОСОБА_4 неодноразово звертався до арбітражного керуючого ТОВ «Нафта» із заявами щодо виконання вказаного рішення. Також на адресу Міністерства юстиції України надсилалися звернення з проханням провести перевірку діяльності арбітражного керуючого ТОВ «Нафта». Міністерством юстиції України перевірка арбітражного керуючого ТОВ «Нафта» була проведена, але скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення.
Ураховуючи наведене та те, що внаслідок тривалого невиконання рішення суду ОСОБА_4 завдано майнової шкоди, яку він оцінює в розмірі 76 446 грн 26 коп. та просив її відшкодувати. Також ОСОБА_4 просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 червня

2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 25 грудня 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нафта», введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майном боржника - арбітражного керуючого Гайдукова С.П. Ухвалами Господарського суду Сумської області від 20 червня 2013 року та від 10 жовтня 2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Нафта». ОСОБА_4 до вказаного реєстру не включено.

Постановою Господарського суду Сумської області від 12 листопада 2013 року ТОВ «Нафта» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гайдукова С.П.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від

17 квітня 2015 року стягнуто з ТОВ «Нафта» на користь ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату за період з

01 березня 2001 року по 20 червня 2011 року в розмірі 6 955 грн, компенсацію за невикористані відпустки в загальному розмірі 1 807 грн

68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 червня 2011 року по 17 квітня 2015 року в розмірі 58 697 грн 88 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в розмірі 3 755 грн 70 коп., що разом становить суму коштів 71 216 грн 26 коп., 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 230 грн витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду набрало законної сили 23 червня 2015 року.

На виконання вказаного рішення 23 червня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області було видано виконавчий лист

№ 589/450/15-ц, який пред'явлений ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Снігура О.В. від 15 липня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 589/450/15-ц від 23 червня 2015 року у зв'язку з тим, що боржника визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру.

Листами від 31 липня 2015 року, 08 вересня 2015 року, 25 вересня

2015 року та 06 листопада 2015 року ОСОБА_4 звертався з заявами до ліквідатора ТОВ «Нафта» Гайдукова С.П. щодо прийняття до виконання виконавчих листів, виданих згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та включення до реєстру кредиторів.

Ліквідатором підприємства-банкрута листами від 01 вересня 2015 року № 02-01/206, від 14 вересня 2015 року № 02-01/220, від 27 жовтня 2015 року № 02-01/237, від 17 листопада 2015 року № 02-01/261 роз'яснено ОСОБА_4, що законодавством про банкрутство до компетенції ліквідатора не віднесено виконання виконавчих документів, а порядок подання заяви кредитора до боржника-банкрута чітко регламентований Законом.

01 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на дії арбітражного керуючого Гайдукова С.П. до Міністерства юстиції України.

Міністерством юстиції України розглянуто вказану заяву та за результатами її розгляду відповідно до п. 2.6.3 розділу II Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за № 1113/23645 доручено Головному територіальному управлінню юстиції у Полтавській області провести перевірку діяльності арбітражного керуючого Гайдукова С.П. Комісією перевірки ГТУЮ у Полтавській області в частині перевірених питань за скаргою ОСОБА_4 в діяльності арбітражного керуючого Гайдукова С.П. під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Нафта» порушень вимог Конституції України, ГПК України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства, не встановлено (акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 12 лютого

2016 року № 4).

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Таким чином, повноваженнями з розгляду та включення до реєстру вимог кредиторів вимог кредиторів наділений виключно господарський суд.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звʼязку із їх безпідставності, оскільки ОСОБА_4 повинен був самостійно звернутися до господарського суду Сумської області з кредиторськими вимогами по заробітній платі до банкрута ТОВ «Нафта», а не до ліквідатора ТОВ «Нафта».

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності неправомірних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, факту завдання моральної шкоди, а також причинного зв'язку між рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів та втратами позивача немайнового характеру. А тому висновки суду про відмову в задоволенні позову є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова С.О. Карпенко