Справа № 738/371/17
№ провадження 2/738/268/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

головуючого суддi Слісаря А.В.,

секретаря Минець П.Д.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача сільський голова с. Куковичі ОСОБА_6 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А H О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача сільський голова с. Куковичі ОСОБА_6 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Позов обгрунтований тим, що 16.01.2017 року ОСОБА_4 в приміщенні Куковицької сільської ради усно заявила, що нібито позивач та художній керівник Куковицького будинку культури запустили роботу, не працюють, систематично прогулюють, але при цьому незаконно отримують заробітну плату. 18.01.2017 року відповідачка звернулася на ім'я сільського голови с. Куковичі із письмовою заявою, в якій зокрема виклала недостовірну інформацію в такій редакції: «І як Ви відреагували на прогули ОСОБА_2 в зв'язку з його п'янкою, коли він не з'являвся на роботі». Дана заява була предметом розгляду на засіданні виконкому Куковицької сільської ради Менського району, однак відомості викладені у ній не підтвердилися, про що відповідачу була надана письмова відповідь. Позивач зазначає, що інформація зазначена у вище наведеній заяві не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню відповідачкою, оскільки ця заява розглядалася у Куковицькій сільській раді на засіданні виконкому, а це спричинило позивачу моральні страждання і як наслідок заподіяло йому велику моральну шкоду. Позивач просить суд визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, яка викладена у письмовій заяві відповідачки ОСОБА_4 від 18.01.2017 року на адресу голови Куковицької сільської ради ОСОБА_6, публічно поширену серед жителів с. Куковичі Менського району, наступного змісту: «І як Ви відреагували на прогули ОСОБА_2, в зв'язку з його п'янкою, коли він не з'являвся на роботі». Зобов'язати відповідача, протягом одного місяця після набрання рішенням законної сили, написати особисту письмову заяву на адресу позивача та адресу сільського голови с. Куковичі Менського району, виконкому Куковицької сільської ради, в якій попросити вибачення перед ним за написану наклепницьку заяву від 18.01.2017 року на адресу сільського голови с. Куковичі щодо нього, та пообіцяти, що подібних заяв наклепницького характеру вона не буде здійснювати у майбутньому. Стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 9600,00 грн., 2240,00 грн. судового збору та 1600,00 грн. відшкодування витрат на правову допопому.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Додатково пояснив, що спиртних напоїв не вживає взагалі, а роботу не прогулює. Якщо і не з'являється на роботі, то з поважних причин і про це знав сільський голова. Після звернення відповідачки із заявою від 18.01.2017 року на ім'я сільського голови с. Куковичі та розгляді цієї заяві на засіданні виконкому Куковицької сільської ради у його почав підвищуватися тиск, став себе погано почувати і йому довелося з цього приводу звертатися у лікарню.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Додатково у судовому засіданні зазначив, що у заяві наклепницького характеру від 18.01.2017 року, яку відповідач написала на ім'я сільського голови с. Куковичі Менського району, щодо позивача, міститься стверджувальна інформація, а не припущення.

Відповідач в судове засідання позов не визнала, та пояснила, що все що вона виклала у своїй заяві від 18.01.2017 року на ім'я сільського голови с. Куковичі відповідає дійсності, позивач вживав спиртні напої із серпня по грудень 2016 року і у зв'язку із цим не з'являвся на робочому місці, але доказів цього у неї немає. Особисто не бачила позивача на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, але це бачила її дочка. Зазначила, що вона звернулася до сільської ради із заявою щоб сільський голова с. Куковичі здійснив перевірку фактів викладених у її заяві від 18.01.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю. Зазначив, що із заявою від 18.01.2017 року відповідачка звернулася до сільської ради с. Куковичі як житель села у порядку ЗУ «Про звернення громадян» для перевірки фактів які вона виклала у заяві.

Третя особа у судовому засіданні показав, що позов підлягає задоволенню. Зазначив, що 18.01.2017 року відповідачка зверталася із заявою, щодо дій позивача, однак факти викладені у заяві не підтвердилися, про що відповідачці була надана письмова відповідь. Пояснив, що у будинку культури буває майже кожен день і позивач завжди перебуває на робочому місці і спиртні напої він не вживає. Вважає, що факти викладені відповідачкою у заяві від 18.01.2017 року є наклепом на позивача. За ввесь час роботи позивача на посаді директора будинку культури, порушень трудової дисципліни з його сторони не було. Культурні заходи у будинку культури проводяться постійно.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що працює разом з позивачем у будинку культури. У позивача та відповідача склалися неприязні стосунки. Будинок культури працює з 10 по 13 годину та з 18 по 22 годину. Позивач постійно перебуває на робочому місці і він взагалі не вживає спиртні напої.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що є дочкою відповідача. У серпні 2016 року особисто бачила, що позивач перебував на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. Знає, що у той вечір позивач приносив із дому вино і розпивав у будинку культури приблизно о 23-24 годині з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Зазначила, що позивач не завжди був на робочому місці. Про факт перебування позивача на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння та про факт не з'явлення його на робочому місці розповідала матері і та ходила ці факти перевіряти у будинок культури.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що в кінці серпня 2016 року у вечірній час приблизно о 20-00 год. особисто вживав алкогольні напої разом із позивачем і позивач у нього ночував. Позивач особисто привіз спиртні напої із собою. Це трапилося один раз. Зазначив, що не знає чи той вечір був у позивача робочим.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначив, що позивач працює директором будинку культури у с. Куковичі. Позивач на робочому місці інколи вживав спиртні напої, а інколи взагалі не приходив на роботу. Особисто не бачив позивача на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. Позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин 2 чи 3 рази, це свідок бачив особисто, але не знає причини відсутності позивача на робочому місці.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що позивач вживає спиртні напої, оскільки її особисто позивач підвозив на автомобілі у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, зазначила, що особисто бачила здалеку як позивач перебував на робочому місці у будинку культури у стані алкогольного сп'яніння і її син з позивачем вживав алкогольні напої у будинку культури.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що часто зустрічається з позивачем у будинку культури оскільки приймає участь у народному самодіянні та жодного разу не бачив, щоб позивач вживав спиртні напої. Будинок культури працює щодня, а фактів щодо прогулів позивача йому (свідку) не відомо. Позивач дуже багато робить для розвитку культурного життя села.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що позивач працює у будинку культури на посаді директора і свої посадові обов'язки виконує належним чином. Зазначила, що вона не зустрічалася із фактом вжиття позивачем спиртних напоїв та прогулів робочого часу.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, третю особу та показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді директора будинку культури с. Куковичі Менського району Чернігівської області. 18.01.2017 року ОСОБА_4 звернулася із письмовою заявою на ім'я голови Куковицької сільської ради Менського району Чернігівської області щодо бездіяльності директора будинку культури. Крім того у цій же заяві запитувала про те, як відреагував голова Куковицької сільської ради на прогули ОСОБА_2 у зв'язку з його п'янкою, коли він не з'являвся на роботі. Дана заява була розглянута на засіданні виконавчого комітету Куковицької сільської ради Менського району 25.01.2017 року і за результатами такого розгляду відповідачу була надана письмова відповідь про безпідставність її заяви та про визнання роботи директора будинку культури задовільною.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Разом з тим, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, предбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

З врахуванням вище наведених норм, суд приходить до висновку, що відповідачка, звернувшись до сільської ради із заявою від 18.01.2017 року про перевірку викладених у заяві фактів, скористалася своїм Конституційним правом передбаченим ст. 40 Конституції України, оскільки сільська рада є роботодавцем позивача і компетентна перевіряти факти що стосуються його трудової дисципліни, а та обставина, що в ході перевірки сільською радою заяви не знайшли пі дтвердження викладені у ній факти, не є підставою для задоволення позову з цих підстав.

Крім того, згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

У своїй заяві відповідачка запитувала у сільського голови, як він відреагував на прогули ОСОБА_2 у зв'язку з його п'янкою.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Дані викладені в заяві від 18.01.2017 року, яку відповідач направляла до органу місцевого самоврядування, є лише оціночним судженням, а не фактичним твердженням, адже підтвердити чи спростувати дані судження міг лише орган, до якого було подано відповідачем заяву від 18.01.2017 року, в ході перевірки, а саме про можливі прогули.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол. алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Враховуючи вище зазначене суд вважає, що викладені в заяві від 18.01.2017 року факти, які відповідач направляла до органу місцевого самоврядування, є лише оціночним судженням, а не жодним чином з метою образити чи порушити честь та гідність позивача, оскільки в цій заяві будь які фактичні твердження відсутні.

З врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача сільський голова с. Куковичі ОСОБА_6 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Слісар