АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз» від 27 жовтня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 27.10.2014 року у м. Дніпропетровську за адресою пр. Карла Маркса, буд. 60, Постійно діючим Третейським судом при Асоціації "Дніпровський банківський союз" ухвалено рішення у справі №5747/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDNS4251 від 26.11.2012 року у розмірі 13647,23 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн. ОСОБА_2, який є відповідачем у третейській справі, про розгляд третейської справи не повідомлявся, з цих причин участь у судових засіданнях не приймав та призначений для нього примірник рішення третейського суду від 27.10.2014 року, який зберігається в матеріалах третейської справи, до цього часу не отримав. Про прийняте Постійно діючим Третейським судом при Асоціації "Дніпровський банківський союз" вищевказане рішення від 27.10.2014 року ОСОБА_2 до 28.04.2015 року нічого не було відомо, про існування цього рішення він дізнався лише 28.04.2015 року після отримання з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ухвали суду від 06.04.2014 року про відкриття провадження у справі №200/6358/15-ц та заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" про видачу виконавчого листа. ОСОБА_3 рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" було прийнято по справі, яка йому не підвідомча, та у спорі, не передбаченому третейською угодою, що відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України є підставою для скасування вказаного рішення третейського суду. Відповідно до вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір, в звязку з невиконанням умов якого з ОСОБА_2 була стягнута заборгованість, складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 та Умов та правил надання банківських послуг, згідно яких всі спірні питання, повязані з виконанням укладеного договору вирішуватимуться шляхом їх розгляду Постійно діючим Третейським судом при Асоціації "Дніпровський банківський союз" відповідно до його регламенту. Водночас, будь-якого кредитного договору №SAMDNS4251 від 26.11.2012 року він з ПАТ КБ "ПриватБанк" не укладав та не підписував, а анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанк" була підписана ОСОБА_2 не 26.11.2012 року, а 07.03.2012 року. ОСОБА_3 анкета-заява від 07.03.2012 року викладена на типовому бланку ПАТ КБ "ПриватБанк" та була складена в одному екземплярі, який після підписання залишився в банку, і вона не містить будь-якого третейського застереження щодо розгляду спірних питань у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Дніпровський банківський союз", не містить вона посилань на відповідні положення Умов та правил надання банківських послуг, які передбачають передачу спору до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз", вказана анкета-заява не містить згоди ОСОБА_2 на розгляд спірних питань у третейських судах, а тому числі у вказаному третейському суді. ОСОБА_2 також в заяві посилається на те, що вказана анкета-заява не відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди", в ній відсутнє будь-яке третейське застереження, а окремої письмової третейської угоди між ним та банком не укладалося. Йому ніколи не були надані для ознайомлення статутні документи та регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз", не було надано і інформації про склад органів управління цього третейського суду. ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, порушило його право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. Третейський суд, приймаючи до розгляду позовну заяву банку про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду цієї справи не перевірив, а відкриваючи провадження у справі №5747/2014 та приймаючи 27.10.2014 року рішення про задоволення позовних вимог, не врахував, що дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а спір, який виник між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2, не передбачений третейською угодою. Розглянувши справу без повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи та у його відсутність, третейський суд вирішив питання про його права та обовязки, без надання йому можливості подати докази в спростування вимог банку та свої заперечення. Також, заявник посилається на те, що 15.06.2013 року він подав до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області заяву з відомостями про те, що в період з 13.06.2013 по 15.06.2013 року невстановлені особи шахрайським шляхом через систему "Приват 24" заволоділи його грошовими коштами у розмірі 38000,00 грн. і відповідно відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2013 року за №0002314. При цьому, рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 27.10.2014 року у складі третейського судді Кириченка Н.В. по справі №5747/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDN4251 від 26.11.2012 року у розмірі 13647,23 грн. прийнято саме по грошовим коштам, які були викрадені з рахунку ОСОБА_2 шахрайським шляхом у червні 2013 року. Тому заявник просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 27.10.2014 року, ухвалене у справі №5747/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDNS4251 від 26.11.2012 року у розмірі 13647,23 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн., а також просив стягнути понесені витрати у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 27.10.2014 року, ухвалене у справі №5747/2014 скасовано, стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 609,00 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про виклик у судове засіданні отримано 03.02.2017 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 07.03.2012 року ОСОБА_2 була заповнена Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських услуг в Приватбанк, відповідно до якої ОСОБА_2 була видана кредитна картка зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 8000,00 грн. Як зазначено у даній анкеті-заяві, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 банка складають договір про надання банківських послуг (а.с. 20-21). Дана анкета-заява оформлена ОСОБА_2, як фізичною особою, ліміт встановлювався для споживчих цілей, що не оспорюється банком та підтверджується, зокрема, змістом апеляційної скарги

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківських Союз" у складі третейського судді Кириченко Н.В. від 27.10.2014 року, ухваленим у третейській справі №5747/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором №SAMDN4251 від 26.11.2012 року в сумі 13647,23 грн., витрати по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн., а всього 14147,23 грн. (16 аркуш третейської справи).

Згідно ч.1 ст. 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 2 зазначеної вище статті заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частинами 3, 4 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Також суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

За частиною 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_3 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Договір між сторонами було укладено 07.03.2012 року, а рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз", про скасування якого просить заявник, ухвалено 27.10.2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Місцевий суд правильно визначив, що ОСОБА_2 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

За статтею 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Також, вказаною вище нормою Закону України "Про третейські суди" передбачено, що заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду. Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею. У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди або рішення прийнято у справі, не підвідомчій третейському суду, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Згідно ст.16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Колегія також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду третейської справи №5747/2014 та не брав участі у її розгляді 27.10.2014 року, що підтверджується матеріалами третейської справи, тому він не міг погодити кількісний склад суддів. Зокрема, реалізувати своє право на розгляд справи у третейському суді колегіально, у випадку його непогодження із визначеним суддею-доповідачем.

Враховуючи, що склад суду не міг бути узгодженим з боку ОСОБА_4, якому не було відомо про розгляд третейської справи, справа підлягала розгляду у складі трьох, а не одного, третейських суддів.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз", ухваленого у справі №5747/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDNS4251 від 26.11.2012 року у розмірі 13647,23 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 205, 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді