22-ц/775/257/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Доповідач: Зайцева С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Мироненко І.П., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»(далі-ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вказаним позовом до відповідача до ОСОБА_1 ,обґрунтовуючи вимоги тим,що 23 листопада 2010 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н,згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки .У зв*язку з порушенням зобов*язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість у розмірі 12879,30 грн.,з яких : 285 грн. заборгованість за кредитом; 8304,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом ; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина); 589,49 грн. штраф (процентна складова).Посилаючись на наведене, просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та суму судового збору у розмірі 1378 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ,що діє на підставі довіреності , ОСОБА_3, підтримала доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з*явилися,належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, шляхом отримання телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм № 1 за № 572,573,за № 644,645 та шляхом отримання судової повістки ,про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 162,163,187-189,191,195,196). Представником ОСОБА_4 надано заперечення на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи за його та відповідача ОСОБА_1 відсутності. Просив апеляційну скаргу відхилити,рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.166-169,197-198).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з*ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2010 року ОСОБА_1 заповнила та підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ « ПриватБанк» .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку ,суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог та зазначив , що із заяви відповідача від 23 листопада 2010 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не вбачається укладення сторонами кредитного договору та невиконання відповідачем своїх зобов*язань за договором .

Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд встановив , що рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права.

Апеляційний суд вбачає підстави для застосування для вирішення справи таких норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов*язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Апеляційний суд вбачає, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов*язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов*язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору наданий такий належний та допустимий доказ укладення відповідачем з банком кредитного договору як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ « ПриватБанк» (а.с.5).

У анкеті-заяві позичальника від 23 листопада 2010 року ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила свою згоду з тим, що дана заява з Пам*яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг; позичальник засвідчила своє ознайомлення з цими складовими договору, що їй надані в письмовому вигляді; поінформована про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua; зобов*язалась їх виконувати, регулярно ознайомлюючись із змінами на цьому сайті банку. Датою укладання є підписання позичальником заяви. На виконання умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що остання ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми оплати за користування кредитними коштами.

Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам*ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р., Тарифах, до яких приєдналась відповідач.

Згідно з п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг: після отримання банком заяви він приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту; клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку; клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п.1.1.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт банку завірив у тому, що договір укладений належним чином.

Клієнт зобов*язався за умовами Тарифів щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом, а розмір мінімального щомісячного платежу складає 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов*язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Таким чином відповідач погодила всі запропоновані умови банку.

На підтвердження наявності домовленості сторін щодо оформлення картки «Універсальна» , встановлення кредитного ліміту, використання його позичальником, банк надав: - копію анкети-заяви від 23.11.2010 року з підписом ОСОБА_1С.(а.с.5,67); - фотокартку ОСОБА_1 з карткою № 302911 (а.с.130 зв.с.); - довідку про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна,55 днів пільгового періоду « (а.с.6-7,68-69); -довідку про видачу ОСОБА_1 картки № 302911 із зазначенням граничного строку дії до 30 вересня 2016 року (а.с.70) ; - витяг з Умов та правил надання банківських послуг,затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.8-31,71-93); - виписку з особового рахунку ОСОБА_1 про рух коштів на рахунку № 5211 **** **** 2911, з якого вбачається встановлення кредитного ліміту 300 грн., активне користування клієнтом кредитними коштами на картці «Універсальна» з червня 2013 року (зняття коштів в банкоматі , оплата телекомпослуги, поповнення рахунку) . Останнє зняття коштів відбулось 14.08.2013 року ,а останнє поповнення рахунку 02.11.2013 року в сумі 100 грн. (а.с.127зв.с.-128,182); -наказ СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року про встановлення з 01.09.2014 року щомісячних процентів за користування кредитом по карткам «Універсальна» -2,9 % ; - інформація про направлення 15.08.2014 року на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 066-947-96-45 SMS повідомлення про підвищення з 01.09.2014 року процентів -2,9 % (а.с.129) ; - наказ СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року про встановлення з 01.04.2015 року щомісячних процентів за користування кредитом по карткам « Універсальна» -3,6 % (а.с.131-135); - інформація про направлення 15.03.2015 року на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 066-947-96-45 SMS повідомлення про підвищення з 01.04.2015 року процентів -3,6 %(а.с.130); - наказ № СП-2010-64 від 21.01.2010р. , яким затверджено процедуру ідентифікації, згідно з якою клієнт лише при оформленні першого продукту банку заповнює анкету-заяву про приєднання до Умов - в даному випадку договірні відносини між сторонами охоплюються підписаною ОСОБА_1 анкетою-заявою від 23.11.2010 р.(а.с.192-194).

Надані до суду першої інстанції письмові докази в сукупності підтверджують волю позичальника ОСОБА_1 на укладення кредитного договору з оформленням з 2010 року картки «Універсальна», а також факт утворення внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов*язань заборгованості в розрахунку банку станом на 31.07.2016 р. (період з 10.06.2013 р. по 31.07.2013р.) , де відзначено розмір поточної та простроченої заборгованості, кількість днів прострочення, процентна ставка за порушення умов договору.

Цих даних відповідач, не прибувши в судове засідання, не спростувала. А також відповідачем не були надані й Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Пам*ятка іншого змісту, аніж ті, що долучені до справи.

Заперечення відповідача проти позову, які стосуються думки, щодо відсутності факту укладання кредитного договору не мають свого підтвердження з підстав, наведених у даному рішенні. Твердження в оскаржуваному рішенні про не підтвердження факту підписання позичальником саме тих Умов, які є у справі не є обґрунтованими.

Позивачем надано всі наявні відомості для підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами і їх неналежне виконання позичальником.

Наведене призвело до помилкового висновку суду про відсутність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості з боржника.

Відповідно до ч.1.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі ,виникає спір.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, тарифи- розмір винагороди за послуги банку, є невід*ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобов*язань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

Клієнт банку зобов*язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3).

Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю.

Клієнт зобов*язується сплачувати комісії та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта у відповідності з Тарифами (п.1.1.7.14).

Згідно п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

Згідно п.1.1.7.31 строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, оплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років.

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12).

В разі невиконання зобов*язань по договору, на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання по поверненню кредиту,оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6).

Строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з установленням мінімального обовязкового платежу, а також овердрафта, що виник за такими картками, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Згідно ст.212 ЦК України, у разі наявності простроченого кредиту (овердрафта) строком повернення кредиту (овердрафта) в повному обсязі є 211-ий день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафта в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафта. Строк погашення відсотків по овердрафту щомісяця за попередній місяць до 25-го числа (п.2.1.1.12.4).

За користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6).

Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Згідно п.1.1.3.1.9 банк зобов*язаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Зі справи вбачається ,що відповідач отримала кредитну картку «Універсальна», фото якої надано до матеріалів справи. Строк дії картки до 30 вересня 2016р.Отримання кредитного ліміту на платіжну картку,яким ОСОБА_1 користувалася,отримуючи гроші з кредитної картки, підтверджено наданим розрахунком заборгованості,а також виписками по особовому рахунку.

В запереченнях відповідач зазначає ,що з позову вбачається надання кредиту у розмірі 300 грн. на підставі договору від 23 листопада 2010 року ,тоді як з виписки з рахунку № 5211 **** **** 2911 та з розрахунку заборгованості зазначено про видачу кредитного ліміту 14.06.2013 року у розмірі 275 грн. , вказані розбіжності ,на думку відповідача,свідчать про те,що інформація не є достовірною .

Доводи заперечення відповідача не є слушними ,оскільки з розрахунку заборгованості та з виписки з особового рахунку, вбачається зазначення 14.06.2013 року суми 275 грн.,не як кредитного ліміту ,а як зняття коштів з урахуванням комісії банку (а.с.4,а.с.127 зв.с.-128).

Так, зі справи вбачається ,що свої зобов*язання за договором банк виконав ,відкрив на ім*я відповідача банківський рахунок та надав їй картку ,зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок та користувалася ними ,але свої зобов*язання за договором належним чином не виконувала ,у зв*язку з чим у неї перед банком утворилась заборгованість,що підтверджується розрахунком заборгованості .

Надавши до суду першої інстанції заперечення на позовні вимоги банку відповідач зазначала,що користувалася банківською карткою для отримання стипендії,кредитного договору не укладала,Умови та правила надання банківських послуг,а також тарифи не підписувала . Проте належними доказами вказане не спростувала.

Отже,апеляційний суд вважає,що досліджені матеріали справи свідчать про те,що ОСОБА_1 свої зобов*язання за кредитним договором не виконала,що є підставою для стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту за договором № б/н від 23 листопада 2010 року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 285 грн.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно статті 1056 - 1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Банку забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника.

Згідно приписів п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умовдоговору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідача складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також на зміну інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов*язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3).

Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали зв*язку: направлення SMS-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування; друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації (п.1.1.3.2.9).

Відповідно до п.1.1.6.1 зміни Умов та Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України.

В тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів зв*язку: на офіційному сайті банку, розміщення інформації у відділеннях банку; підпис необхідних документів у відділеннях банку (підпункти 1.1.6.2.1, 1.1.6.2.2 пункту 1.1.6.2).

Позичальник зобов*язаний, зокрема, отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картрахунках (п.2.1.1.5.3); при не згоді зі змінами Правил та/або тарифів банку звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість, що утворилась перед банком (п.2.1.1.5.4); погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за користування кредитом та по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах цього договору (п.2.1.1.5.5).

Отже, з огляду на умови даного договору, вбачаються ознаки змінюваної процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення клієнта про підвищення процентів, а відповідач у свою чергу, підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, користувалася кредитним лімітом, а відтак, погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни у порядку встановленому Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Крім того, як слідує із заяви ОСОБА_1 про надання кредиту фактично між нею та банком було укладено договір приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач своїм підписом підтвердила, що вона була ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, погодилась з ними та була згодна отримати кредит у виді кредитного ліміту на кредитну картку саме за таких умов, а також, що вона зобов*язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами та змінами тарифів банку на сайті Приватбанку.

Позивачем надані суду Накази Дирекції банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року про зміну тарифів банку у зв*язку із зміною ринкової ситуації, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 2,9% щомісячно ( 34,80% річних) з 01.09.2014 року для клієнтів «Приватбанку» та №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, а саме- збільшення процентної щомісячної ставки до 3,6 % на щомісячно (43,2% річних) з 01.04.2015 року для клієнтів «Приватбанку».

Як вбачається зі справі у відповідності до даних наказів з 01.09.2014 року відповідачу до сплати нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з нової процентної ставки 34,80% річних (2,9х12), а з 01.04.2015 року за ставкою 43,2% річних (3,6х12), що вбачається з розрахунку заборгованості, згідно якого розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31 липня 2016 року становить 8304,81 грн. (а.с.4).

Згідно даних наказів вбачається, що клієнти повідомляються про зміну тарифів шляхом актуалізації інформації про тарифи по карті «Універсальна» на зовнішньому сайті Приватбанку та прес-релізу для зовнішнього сайту про зміну відсоткової ставки по карткам.Крім того, інформація щодо конкретного клієнта відображається в його картрахунку.

Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обов*язок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, виходячи з того, що відповідач після підвищення процентної ставки продовжувала користуватись кредитом та частково погашала заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не пред*являла вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що банк дотримався умов щодо підвищення процентної ставки.

Крім того, у справі відсутні будь-які дані про те, що відповідач не погодилась з діями банку щодо зміни процентної ставки, оскаржувала ці дії, що також свідчить про те, що вона погодилась зі зміною процентної ставки.

З урахуванням наведеного позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 285 грн. та процентами за користування кредитом у розмірі 8304,81 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в порядку ст. 309 ЦПК України про задоволення позову в частині стягнення доведеної заборгованості: основної суми заборгованості 285 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8304,81 грн.

Також ,апеляційний суд вважає , що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Тому , вимоги банку про стягнення заборгованості по пені та комісії (зазначених в розрахунку заборгованості) у розмірі 3200 грн. підлягають частковому задоволенню, з огляду на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014р.№ 1669-VII, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», які на час проведення антитерористичної операції забороняють нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі с.Рівнопіль Волноваського району Донецької області, де мешкає відповідач ОСОБА_1

З наданої виписки по рахунку вбачається нарахування пені у розмірі 3200 грн. за період з 01.12.2013 року по 31.07.2016 року ,отже в цій частині з огляду на положення Закону № 1669-VII, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 суми пені за період з 14.04.2014 р.по 31.07.2016 р. слід відмовити. Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із звільненням відповідача від обов*язку сплатити кредиторові пеню за прострочення грошового зобов*язання за період з моменту виникнення такої прострочки до 14 квітня 2014 року,тобто моменту заборони нарахування цього виду матеріальної відповідальності за Законом 1669-VII,та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь банку пеню у розмірі 500 грн.

Крім того ,керуючись положеннями вищезгаданого Закону № 1669-VII, що охопляює період з 14.04.2014 року , не можна погодитися із заявленою позивачем сумою штрафу у фіксованій частині 500грн. і штрафу у процентній складовій 589,49грн., нарахованих за порушення позичальником строків буд-яких платежів ,передбачених договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6Умов), обчислених станом на 31.07.2016 року.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу штраф на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 23.11.2010 року, починаючи з 14 квітня 2014 року, тому суд апеляційної інстанції , відмовляє позивачу у задоволені вимог в цій частині. А саме, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача штрафів в сумах 500 грн. та 589,49 грн.

Таким чином,за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вбачає,що суд першої інстанції не врахував ,що обставини на підтвердження позову у вищевказаній частині доведені належним чином,а заперечення відповідача не ґрунтуються на законі ,тому апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.11.2010 року станом на 31.07.2016 року ,яка складається із : заборгованості за кредитом -285 грн.; 8 304 грн.81 коп. -заборгованості по процентам за користування кредитом,заборгованості за пенею з 01.12.2013 р. по 14.04.2014 р .500 грн. В задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова ) у розмірі 589 грн.49 коп. слід відмовити.

Відповідно ч.1,ч.5 ст.88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України,не передаючи справи на новий розгляд ,змінює рішення або ухвалює нове,суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв*язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції ,апеляційний суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати за подачу позову 1378 грн.,за подачу апеляційної скарги 1515,80 грн. (а.с.1,140 ) пропорційно до розміру задоволених вимог (12 879,30 грн. 9089,81 грн.- 70,58%) у розмірі 2042грн.44 коп. (972,59 грн.+1069,85 грн.=2042грн.44 коп.).

Керуючись ст.ст. 307, 309,316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року скасувати .

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка народилася у с.Рівнопіль Волноваського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1,паспорт серії ВК номер 597344 виданий Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області 15.04.2009 року ,яка зареєстрована та мешкає за адресою : 85760 ,АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094,м.Дніпропетровськ ,вул.Набережна Перемоги ,буд.50, ,рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.11.2010 року, яка складається із : - заборгованості за кредитом у розмірі 285 (двісті вісімдесят п*ять ) грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8 304 ( вісім тисяч триста чотири )грн. 81 коп., - заборгованості за пенею у розмірі 500 (п*ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у с.Рівнопіль Волноваського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1,паспорт серії ВК номер 597344 виданий Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області 15.04.2009 року ,яка зареєстрована та мешкає за адресою : 85760 ,АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ , вул. Набережна Перемоги , буд.50 ,, рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат),МФО 305299 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2042 ( дві тисячі сорок дві ) грн. 44 коп.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: