Справа № 199/7322/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власницею 1/3 частини у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська №199/1499/16-ц від 08.06.2016 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої 02.04.2015 року ОСОБА_6, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності.

Іншими співвласниками у праві спільної часткової власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1/3 частині.

Відповідно до технічного паспорту спірна квартира АДРЕСА_1 складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.

Позивачка зазначила, що у спірній квартирі відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не проживають, мають окреме житло за адресою: вул. ОСОБА_7, б. 106 кв. 120 у місті Дніпрі, де мешкають однією сімєю. При цьому, ключі від квартири АДРЕСА_1 позивачці не віддають, що спричиняє перешкоди у вільному доступі до спірного житла, а також в користуванні та володінні належною їй на праві спільної часткової власності 1/3 частиною квартири.

Приймаючи до уваги, що спірна квартира, як обєкт власності розподілу в натурі не підлягає, відповідачі відмовляються добровільно вирішити спірне питання, що призвело до виникнення суперечок та конфліктів між сторонами, а також враховуючи розмір ідеальних часток співвласників у спільній частковій власності, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом її вселення до спірної квартири, а також визначити порядок користування квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі, виділивши їй ізольовану житлову кімнату 2 площею 14,0 кв.м. та кладову 8 площею 0,5 кв.м., а відповідачкам дві суміжні житлові кімнати 3 площею 13,4 кв.м. та 4 площею 15,8 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню 5 площею 7,3 кв.м., туалет 6 площею 1,4 кв.м., ванну кімнату 7 площею 2,9 кв.м., коридор 9 площею 2,0 кв.м..

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що за весь час існування спірного питання між сторонами виникли неприязні стосунки, вони не є однією сімєю, спільне користування спірною квартирою призведе до поглиблення конфлікту, мета позивачки вселитися до спірної квартири не буде досягнута, тому вважав шляхом вирішення спірного питання - відшкодування вартості належної позивачці частки, що є предметом іншого судового провадження, у звязку із чим просив у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська № 199/1499/16-ц від 08.06.2016 року, у порядку спадкування за заповітом після померлої 02.04.2015 року ОСОБА_6, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності (а.с. 6, 7, 8).

Іншими співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1/3 частині, відповідно до даних листа КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» ДМР від 15.10.2015 року №12312 (а.с. 17).

Відповідно до технічного паспорту спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_1 складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. (а.с. 9-11).

Через особисті неприязні стосунки між сторонами позивачка позбавлена можливості вільно користуватись належною їй власністю 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1. Факт створення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачці ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою шляхом позбавлення ключів від квартири, підтверджується актом, складеним КП «Жилсервіс-9» від 26.09.2016 року, що затвердив пояснення сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, мешканців будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі (а.с. 19), висновком СПП АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 22.09.2016 року (а.с. 27), відповіддю про результати розгляду звернення ОСОБА_1 до АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 23.09.2016 року № 37-1/24433лк (а.с. 28).

У зв'язку з цим, суд вважає усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю 1/3 частиною квартири АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири та вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

В силу ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Дослідивши спірні правовідносини у ході судового розгляду та застосовуючи діючі норми права, суд виявив наявність самовільного позбавлення права користування та володіння належною позивачці 1/3 частини у праві спільної часткової власності в спірній квартирі з боку відповідачів, а тому відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, порушене право власника ОСОБА_1 підлягає судовому захисту.

Приймаючи до уваги технічну можливість при визначенні порядку користування спірною квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі, що складається з трьох житлових кімнат рівноцінних за площею, одна з яких ізольована, та допоміжних приміщень, загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., з метою усунення суперечностей між сторонами, виходячи з інтересів власників спірного обєкту, що мають право володіння, користування та розпорядження своїм майном, додержуючись моральних засад суспільства при здійсненні сторонами своїх прав та виконанні обовязків, суд вважає усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю - 1/3 частиною квартири АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири та вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 08.11.2000 року Амур-Нижньодніровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у квартиру АДРЕСА_2, а також визначити порядок користування квартирою №41 будинку №9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділити в користування ОСОБА_1 ОСОБА_10 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м. разом та кімнату 15,8 кв.м., у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м., санвузол площею 1,4 кв.м., кухню площею 7,3 кв.м., комору площею 0,5 кв.м..

зважаючи на те, що спірна квартира має три житлові кімнати, одна з яких площею 14,0 м.кв. відокремлена, а дві інші площею 15,8 м.кв. та 13,4 м.кв. суміжні, приймаючи до уваги те, що відповідачі є матір'ю та донькою, тому суд вважає визначити порядок користування квартирою №41 будинку №9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м. та кімнату 15,8 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м., санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м..

В частині позовних вимог про виділ позивачці у користування комори площею 0,5 кв.м., суд вважає відмовити, оскільки сторони по справі є співвласниками квартири в рівних частках, а комора є приміщенням загального користування.

На думку суду, посилання представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 на те, що відповідачка ОСОБА_5 у майбутньому може одружитись і не зможе користуватися суміжними кімнатами разом з матір'ю, є недоречним та передчасними. До того ж, всі три кімнати у квартирі є рівноцінними за площею, конфліктні ситуації виникають саме між позивачкою ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 з іншого, тому визначений судом варіант визначення порядку користування житловими кімнатами є найоптимальнішім та таким, що враховує інтереси та потреби усіх співвласників помешкання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 102,40 грн. підлягають стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках по 551,20 гривень з кожної.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 81, 89, 258, 263, 264, ЦПК України, ст. 9 ЖК України, 15, 16, 319, 355, 356, 358, 383, 386, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_11 ОСОБА_10 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю 1/3 частиною квартири АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири та вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 08.11.2000 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у квартиру АДРЕСА_2.

Визначити порядок користування квартирою №41 будинку №9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та кімнату 15,8 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м, санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м..

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 29.12.2017 року.

Суддя: