441/431/17 2/441/373/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого Ференц О.І,.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2017р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 25.04.2007р. померла її мати - ОСОБА_3, яка до дня смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько - ОСОБА_4, помер 17.09.1992р.. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2007р. за нею визнано право власності на будинковолодіння на вул. Центральна, 32 в селі Речичани Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті 25.04.2007р. її матері - ОСОБА_5, і 06.12.2007р. вона провела державну реєстрацію житлового будинку, що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті матері.

Вказувала, що у серпні 2016р. при проведенні санітарної побілки у житловому будинку № 32 на вул. Центральна в с. Речичани Городоцького району Львівської області вона знайшла оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 046925 на імя ОСОБА_6, яким посвідчувалося право на земельну ділянку площею 1.2569 га, що розташована на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На початку вересня 2016р. вона звернулася з заявою до нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, але 09.09.2016р. отримала письмову інформацію нотаріуса про те, що видати їй зазначене свідоцтво неможливо із-за пропуску нею строку подачі заяви про прийняття спадщини у відповідності до статті 1270 ЦК України.

Зазначала, що оскільки у видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку їй нотаріусом відмовлено, вона звертається в суд з позовом про визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку. Інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців в порядку статті 1241 ЦК України, у ОСОБА_3 не має.

З огляду на наведені обставини просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,2569 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, яка належала ОСОБА_6 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV- ЛВ № 046925 від 12.02.2002 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері, яка померла 25.04.2007р..

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. Цивільний позов визнає.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.04.2007р. померла ОСОБА_3 (а.с.4), склавши за свого життя заповіт, яким на випадок своєї смерті свій житловий будинок та інші будівлі заповіла своїй дочці ОСОБА_7, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько ОСОБА_7 (д.п. ОСОБА_3) ОСОБА_8 ОСОБА_4 (а.с.6), помер 17.09.1992р. (а.с.5).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2007р., яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння № 32 на вул. Центральна в с. Речичани Городоцького району Львівської області, що належало її матері ОСОБА_3, яка померла 25.04.2007р. (а.с.8). На підставі вказаного рішення суду 06.12.2007р. ОСОБА_7 зареєструвала своє право власності на вказане вище спадкове майно (а.с.9). Як встановлено даним рішенням суду, обставин, які б вказували, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_3, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи в суді не встановлено.

Окрім вказаного житлового будинку, спадкодавцю ОСОБА_3 також належала земельна ділянка площею 1.2569 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 046925 від 12.02.2002р. (а.с.10). Вказане майно залишилося не заповіданим, оскільки не охоплювалося змістом заповіту.

В вересні 2016р. ОСОБА_7 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття після смерті матері спадщини в частині спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Речичани, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України (а.с.11).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадщину за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

За положеннями ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, що встановлено рішенням суду, останній правомірно належала земельна ділянка площею 1.2569 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, позивач як дочка померлої ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом її майна, яка спадщину прийняла, проте через несвоєчасну подачу нотаріусу заяви про прийняття спадщини у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на таке нерухоме майно не може належним чином оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, суд приходить до переконання про необхідність визнання за нею права власності на вказану вище земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.346, 1217, 1258-1259, 1268-1269 ЦК України, ст.ст.10, 174, 179, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, 09.08.1956р.н., право власності на земельну ділянку площею 1.2569 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 046925 від 12.02.2002р., в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла 25.04.2007р..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.