АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року,

встановила:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила визнати за нею право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області.

Посилалася на те, що сторони за час шлюбу за спільні кошти набули право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області.

Право власності на вказане вище нерухоме майно було оформлено на відповідача ОСОБА_2

Вважала, що після розірвання шлюбу спільне нерухоме майно має бути поділено між сторонами в рівних частках, оскільки домовленості про такий поділ досягнуто не було.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області.

На вказане рішення публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») подало апеляційну скаргу.

Вважало, що рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Апелянт посилався на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області є спільною сумісною власністю сторін та належить їм в рівних частках.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Так, згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За змістом статей 5, 6 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 29 березня 2007 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ №026117, а саме на нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області.

4 квітня 2007 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказане вище нерухоме майно (а.с.5, 34).

З свідоцтва про укладення шлюбу від 18 вересня 1992 року серії І-МИ №447695 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб (а.с.40).

Рішенням Кельменецького районного суду міста Чернівці від 10 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.45-46).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області є спільною сумісною власністю сторін.

28 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» було укладено договір іпотеки. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку нежитлову будівлю молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області (а.с.106-108).

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи про те, що позивач не довів ту обставину, що нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області є спільною сумісною власністю сторін.

Згідно частини 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов та обставини на які посилалася позивачка.

Зокрема відповідач визнав ту обставину, що спірне нерухоме майно було набуте за спільні кошти сторін у справі і їх частки у цьому майні є рівними.

Отже, та обставина, що нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням, А-ІІ, загальною площею 486,5 кв.м., яка розташована по вулиці Незалежності, 8-А в смт. Кельменці, Кельменецького району Чернівецької області є спільною сумісною власністю сторін не потребує доказування.

Суд першої інстанції, враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» не надало суду належних та допустимих доказів, які спростовували ту обставину, що спірне нерухоме майно належало сторонам по праві спільної сумісної власності .

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухваливши рішення у справі позбавив відповідача ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції визначив частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірному майні , яке належало їм на праві спільної сумісної власності та не позбавляв відповідача права на це майно.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_4