Справа № 317/660/17
№/п 2/317/505/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» квітня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі Капто Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації витрати частини доходів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, в якому просить стягнути з відповідача, на й користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 12 393,28 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у с умі 1400 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 16732,20 грн., а також моральну шкоду у сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.08.2016 року він був звільнений з підприємства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, про що відповідачем було видано судовий наказ №27 від 02.08.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

При звільненні роботодавець не здійснив з ним повного розрахунку по заробітній платі, і не здійснив його до часу розгляду справи у суді.

Позивач та його представник до суду не зявились, від представника позивача надійшла заява про слухання справи без їхньої участі, уточнений позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення в яких просив позов задовольнити частково, а саме: щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати зазначив, що при остаточному розрахунку позивачу була нарахована компенсація за невчасно виплачену заробітну плату в розмірі 72,01 грн., яка входить до суми заборгованості з заробітної плати, у звязку з чим стягненню підлягає сума 1388,74 грн. В частині стягнення моральної шкоди, просить відмовити в повному обсязі оскільки вважає позов в цій частині недоведеним і необґрунтованим. Щодо іншої частини позову заперечень не надав.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працював у Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія», і 02.08.2016 року він був звільнений з підприємства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, про що відповідачем зроблено відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Судом встановлено, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 не здійснив з ним повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату за період березень-серпень 2016 року, яка складає 12 393,28 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» ( а.с 10).

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, отже затримка розрахунку за період з 02.08.2016 року по 11.04.2017 року становить 178 робочих днів.

Сума середньоденної заробітної плати за період березень - серпня 2016 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та на підставі довідки наданої відповідачем складає 94,44 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 178 дні х 94,44 грн. = 16 810,32 грн.

Крім того, у відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязка у з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари i тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За приписами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-111 від 19 жовтня 2000 року компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один i більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України i які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналогічна норма міститься i у «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», який затверджено Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 р. (з подальшими змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України i не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків i обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Такий же порядок розрахунку суми компенсації міститься i у «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку 3 порушенням термінів її виплати», затверджене Постановою КМУ № 1427 від 20.12.1997 р.

Згідно з довідкою відповідача № 308 від 05 жовтня 2016 року заборгованість з заробітної плати за березень-серпень 2016 року становила 12 393,28 грн.

Індекс інфляції за період вересень-грудень 2016 року по березень 2017 року включно становив 11.3

Таким чином компенсація за втрату частини доходів в звязку з невиплатою заробітної плати становить 12 393,28 грн. х 11.3 / 100 = 1400,44 грн.

Доводи представника відповідача які стосуються того, що до заробітної плати було включено компенсацію витрат за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 72,01 грн., суд не приймає до уваги, оскільки сума заборгованості із заробітної плати фактично не була виплачена, а грошова одиниці станом на сьогоднішній час знецінилась.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності i справедливості.

Відповідно до ст. 237-1 К3пП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих завязків i вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, позивач у звязку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати був позбавлена засобів існування, що призвело до порушення нормального ритму його життя, він вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Тому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Між тим, враховуючи принцип розумності i справедливості, співмірності пережитих страждань заявленій сумі відшкодування, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума у 5000 грн. не відповідає ступеню пережитих моральних страждань, і тому має бути зменшена до 2000 грн.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню, але частково з вищенаведених підстав.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі 12393,28 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати 1400,44 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку 16 810,32 грн., а також моральну шкоду у сумі 2000 грн..

Згідно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати

А отже, виплата стягнутих на користь позивача сум має бути здійснена з урахуванням вказаних положень

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-213 ЦПК України, ст.ст. 44, 115, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» () на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 12 393,28 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати 1400,44 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку 16 810,32 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн., а всього 32 604 (тридцять дві тисячі пятсот чотирнадцять) грн. 04 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» ( ) на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Допустити негайне виконання рішення в межах розміру заробітної плати за один місяць.

Суддя: Р.В. Мінгазов