Справа № 365/855/16-ц Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/2669/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 22 04.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Калина» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Калина» до ОСОБА_2 про стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ПрАТ «Калина» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з неї 14 474,53 грн., витрачених позивачем на передпосівну обробку грунту під посів культур урожаю 2016 року (дискування, оранка, культивація та внесення міндобрив).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,44 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19.08.2005 року. На умовах договору оренди від 17.09.2005 року позивач протягом 2005-2015 років користувався цією ділянкою.

Земельна ділянка позивачем використовувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має замкнутий цикл виробництва і на ній проводились осінньо-польові роботи до моменту закінчення оренди у листопаді 2015 року. Зокрема, на ділянці проводилась передпосівна обробка грунту під посів культур урожаю 2016 року, що підтверджується дорожніми листками механізатора від 28.07.2015 року, 31.07.2015 року, 01.08.2015 року, 31.08.2015 року, 01.09-05.09.2015 року, 09.10.2015 року, 10.10.2015 року, 12-14.10.2015 року. Після закінчення строку оренди ОСОБА_2 було передано її земельну ділянку із поліпшеннями та незавершеним виробництвом врожаю виробничого циклу 2015-2016 років.

Позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити відшкодування понесених витрат на здійснення виробництва врожаю, на що відповідач не відреагувала, в зв»язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ПрАТ «Калина» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 19.08.2005 року є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,44 га, що розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області.

17 вересня 2005 року між сторонами було укладено договір оренди землі строком на 10 років, який було зареєстровано у Згурівському відділенні Київської регіональної філії № 12 Центру ДЗК Державного комітету України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 листопада 2005 року за № 04:05:027:00169 (а.с.7-9).

Відповідач, як орендодавець, до закінчення строку дії Договору повідомила позивача, як орендаря, про намір припинити його дію, що підтверджується копією її заяви від 01.07.2014 року (а.с.62). Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк було припинено та земельну ділянку повернуто відповідачу.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (землекористувач).

Відповідно до ст.ст. 13, 14, 15, 16, 18 Закону України "Про оренду землі" (у редакції на час виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Частинами 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», в редакції на час укладання договору оренди, визначено права та обов»язки орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Таким чином, відшкодуванню підлягають капітальні втрати, пов'язані із поліпшенням стану об'єкта оренди, якщо воно проводилось за згодою орендодавця.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 не надавала своєї згоди та не підписувала додаткової угоди з ПрАТ «Калина» щодо відшкодування орендарю витрат на поліпшення земельної ділянки, як це передбачено п. 27 Договору, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач відповідно до п. 21 Договору надала згоду на відшкодування нею витрат на поліпшення орендованої земельної ділянки є такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з Національним стандартом № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, земельне поліпшення визначено як результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об'єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», зокрема п.п. 3, 4, визначено, що відшкодуванню підлягають вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи та інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Оскільки сама по собі передпосівна обробка ґрунту під посів культур урожаю 2016 року (дискування) та внесення мінеральних добрив не є поліпшенням земельної ділянки в розумінні норми закону та не змінює якісних характеристик земельної ділянки та її вартості, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ПрАТ «Калина».

Доводи апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України є необґрунтованими, оскільки дана правова норма, яка визначає порядок та підстави повернення безпідставно набутого майна, застосовується виключно у позадоговірних відносинах, між тим між сторонами існують саме договірні відносини, пов»язані з орендою землі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення, його законності та обґрунтованості не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Калина» - відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: