У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що оскільки будинок АДРЕСА_1 був придбаний у період зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_2, то він є спільною сумісною власністю подружжя. Просила визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 його частини, а за відповідачем - 1/3 частини.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому, посилаючись на те, що хоч вказаний будинок і був придбаний у період зареєстрованого з відповідачем шлюбу, проте за кошти, одержані від продажу подарованої йому його матір'ю квартири АДРЕСА_2 тому в силу вимог ст. 57 СК України вказаний будинок є його особистою приватною власністю.

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 просив визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволення його зустрічного позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 всупереч ст. 60 ЦПК України не надав доказів того, що саме за кошти, які він отримав від продажу подарованої йому його матір'ю квартири, був придбаний спірний будинок. Тому оскільки цей будинок був придбаний у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то в силу вимог ст. 60 СК України він є спільним сумісним майном подружжя, право власності на яке в рівних частках має кожний із подружжя.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова