АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/2712/16-ц Головуючий суддя І інстанції Жорняк О. М.
Провадження № 22-ц/790/3086/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду м.Харкова від 25 серпня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Дергачівська міська рада Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.11.1962 року його бабусі ОСОБА_3 належить житловий будинок з надвірними будівлями № 55 по вул. Червоного хлібороба в м. Дергачі.

16.05.2015 року ОСОБА_3 померла у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №492439, виданого 10.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

ОСОБА_3 18.02.2013 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла йому - ОСОБА_2, та його братові - ОСОБА_1.

Зазначав,що приблизно за півроку до її смерті він переїхав до неї у зазначений житловий будинок та почав доглядати за нею, оскільки у звязку з похилим віком вона самостійно себе обслуговувати не могла та потребувала постійної сторонньої допомоги.

Він проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_3 до її смерті.

Вказані факти можуть підтвердити свідки, сусіди бабусі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок.

Він звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено у звязку з тим, що він у шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця не звернувся із заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований разом з померлою на день її смерті у вищевказаному домоволодінні.

Враховуючи те, що документально він не може підтвердити факт проживання з ОСОБА_3 на момент її смерті, тому він звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Дергачівського районного суду м.Харкова від 25 серпня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено повністю. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою16 травня 2015 року у будинку №55 по вул. Червоного Хлібороба в м. Дергачі Харківської області на час відкриття спадщини.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Зазначив, що оскільки у даному випадку виник спір про право на спадщину, суд повний був відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишити заяву без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, доводи заявника та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та розглянутої судом заяви, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п. 5 ч. 2 вказаної статті ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦПК України з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

У частині 4 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився 23 червня 1976 року, згідно паспорту громадянина України серія МН №062681, виданого 28 грудня 2001 року Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області.

Житловий будинок з надвірними будівлями №55, що розташований по вул. Червоного хлібороба в м. Дергачі Харківської області належав бабусі заявника ОСОБА_3. 16.05.2015 року ОСОБА_3 померла у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №492439, виданого 10.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

Ще за життя ОСОБА_3 18.02.2013 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїм онукам сторонам по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В 2014 році заявник ОСОБА_2 переїхав проживати до своєї бабусі за адресою: вул. Червоного Хлібороба, буд. № 55, м. Дергачі, Харківської області, доглядав за нею та прожив там до її смерті, що підтверджується поясненнями свідків

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок.

Заявник звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено у звязку з тим, що він у шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця не звернувся із заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований разом з померлою на день її смерті у вищевказаному домоволодінні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджено наданими заявами свідків, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України має значення прийняття спадщини, тому цей юридичний факт підлягає встановленню.

Однак при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги розяснення, які були надані судам у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику по справам про спадкування» про те, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження зясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та розяснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Як вбачається із доводів скарги по справі виник спір між спадкоємцями, заявником ОСОБА_2 та зацікавленою особою ОСОБА_1, що суд першої інстанції повинний був зясовувати під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В матеріалах справи наявна виготовлена у простій письмові формі заява ОСОБА_1 про те, що він підтверджує, що дійсно його брат ОСОБА_2 за півроку до смерті їх бабки ОСОБА_3 переїхав проживати до неї та проживав до моменту її смерті, проти задоволення заяви не заперечує, просить її задовольнити (а.с. 15). В доводах скарги ОСОБА_2 цей факт заперечує з посиланням на те, що з вини суду він був позбавлений можливості особисто взяти участь у розгляді справи в суді першої інстанції (а.с. 30).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, у даному випадку стосовно наявності чи відсутності спору про спадщину. Однак суд всупереч вказаної норми цивільного процесуального права зацікавленій особі ОСОБА_1 про юридичні наслідки визнання ним заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту не розяснив, тому безпідставно поклав цю заяву в обґрунтування свого рішення.

Таким чином, оскільки у даній справі виник спір між спадкоємцями про право на спадщину, то відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Оскільки ЦПК України не врегульовані наслідки порушення судом першої інстанції правил про залишення без розгляду заяви в окремому провадженні, то відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України колегія суддів у даному випадку застосовує аналогію закону, положення ч. 1 ст. 310 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, яка передбачає випадки залишення без розгляду позовної заяви.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту залишенню без розгляду. Він не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції для захисту своїх спадкових прав у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ст.ст. 310, 313, 314, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду м.Харкова від 25 серпня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді колегії: