Справа № 642/152/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
при секретарі Канаєвій К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду клопотання про слухання справи в його відсутність.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
19.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних (2,5% на місяць). Даний кредитний договір включає в себе: «Умови та Правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифи Банку». Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 8-34)
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Сплата пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Позивачем нарахована пеня з фіксованою ставкою в розмірі 500 гривень та пеня з процентною складовою 620,14 грн.
Виходячи із розміру кредиту та тієї обставини, що він наданий фізичній особі, суд вважає, що кредит є споживчим, і особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, необхідність застосування цього Закону України до споживчого кредитування звернуто увагу у Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).
У цьому Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.
За ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Нарахована сукупна сума пені (500грн. +620,14грн.) значно перевищує 50% вартості продукції тобто тіла кредиту, яке визначено у договорі у 500 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і зменшити розмір нарахованої пені до 50 % тіла кредиту (яке визначене у 500 грн.), тобто до 250 грн.
Також, судом встановлено, що позивач нарахував відповідачу окремою вимогою пеню та комісію разом у розмірі 2900 грн. При цьому розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не містить розмежування суми пені та комісії і загальна сума за цими показниками вказана в останніх трьох колонках. Ані розрахунок заборгованості, ані позовна заява не містять посилань на конкретні пункти кредитного договору (або його складових), якими передбачено спосіб нарахування пені, комісії, або пені і комісії разом. Проте, пеня та комісія, мають різну правову природу, згідно до ЦК України і мають різні правові підстави застосування і виникнення. Так, пеня, в розумінні ст.ст. 546, 549 ЦК України являється неустойкою (тобто способом забезпечення виконання зобовязання), і її нарахування розпочинається у разі несвоєчасного виконання зобовязання. Стаття 1011 ЦК України тлумачить термін «комісія» як договір, за яким одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. На аркуші справи 9 у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду», встановлено комісії: 2% від суми операції за безготівковий розрахунок в системі internet bnking; 0,10 грн. комісії за отримання балансу на чек в банкоматах ПриватБанку; 2грн. вартості надання виписки по картці у відділенні банку. Вказані у цьому документі суми значно нижчі, чим суми, зазначені у колонці розрахунку заборгованості «пеня та комісія».
У звязку із цим, позивачем жодним чином не обґрунтовано яким чином заявлена у позові вимога «заборгованість за пенею та комісією» у розмірі 2900 грн. була розрахована, якими конкретними пунктами складових кредитного договору передбачена саме ця пеня та комісія передбачена, а тому неможна вважати доведеною цю складову заборгованості за кредитним договором.
Таким, чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за кредитним договором від 19.11.2012 року у розмірі 9752,80 грн. (492,38 грн. заборгованості за кредитом + 9010,42 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом + 250 грн. штрафу)
З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 625, 1054, 1055, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 9752 (девять тисяч сімсот пятдесят дві) грн. 80 коп. (яка складається з 492,38 грн. заборгованості за кредитом + 9010,42 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом + 250 грн. штрафу).
Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» понесені судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривні 00 копійок.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.Г. Проценко