Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/164/14-ц головуючий у 1-й інстанції Мовчан О.Г.
провадження №22-ц/778/200/17 суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого судді Маловічко С.В., суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Михайлівського району електричних мереж до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Михайлівського району електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, набутих без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 листопада 2013 року в АДРЕСА_1, де проживає відповідач, було виявлено факт зміни схеми обліку, а саме: ввідний провід на фазі С встановлений в клему № 9, а загрузочний провід в клему лічильника № 7, що призвело до неправильного обліку електроенергії (її недооблік). Підключення було здійснено прихованим способом відкритою проводкою, чим порушені Правила користування електричною енергією для населення. По факту виявленого порушення працівниками Михайлівського РЕМ було складено акт № 00134109 від 10 листопада 2013 року про порушення ПКЕЕН, який за заявою ОСОБА_2 від 11 листопада 2013 рок переглядався на засіданні комісії, за результатами якого прийнято рішення про причетність споживача до вказаного порушення, що зафіксовано в протоколі № 160 від 11 листопада 2013 року.

На підставі акту № 00134109 від 10 листопада 2013 року був складений розрахунок, який було проведено згідно з пп. «а» п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 зі змінами, згідно з яким сума недооблікованої електроенергії склала 21 333,94 грн. Період розрахунку завданих збитків згідно п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357, становить з 22 липня 2013 року по 10 листопада 2013 року. 11 листопада 2013 року відповідачем отримано повідомлення про розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН, для оплати, однак на даний час таку оплату відповідачем здійснено частково. 12 листопада 2013 року відповідач визнав заборгованість та підписав угоду про визнання боргу А-00027, а також 17 грудня 2013 року оплатив перший платіж на суму 5000,00 грн.

18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Михайлівського РЕМ із заявою про реструктуризацію заборгованості по акту № 00134109 від 10 листопада 2013 року на 12 місяців. При цьому, відповідачем було підписано угоду про визнання боргу А-00028 від 18 грудня 2013 року та угоду про порядок погашення боргу А-00028 від 18 грудня 2013 року. Однак, в порушення умов зазначених угод відповідач оплату боргу не здійснює, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті суми за безпідставно набуту споживчу електричну енергію в розмірі 16 333,94 гривень, а також судові витрати.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ „Запоріжжяобленерго" в особі Михайлівського РЕМ заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 16 333,94 грн. та судовий збір у сум 243,60 грн.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 до судових засідань апеляційного суду жодного разу не з»явився.

Указавши в апеляційній скарзі свою адресу місця мешкання, яка збігається з його зареєстрованим місцем проживання, не отримав жодного разу судову повістку, спрямовану апеляційним судом на цю адресу, у зв»язку з чим вони повертались без вручення за спливом терміну зберігання ( Т. 3 а.с. 57-59, 62-64, 68-70).

В судове засідання 27 квітня 2017р. ОСОБА_2 знову не з»явився, судова повістка повернулась із вказівкою працівником пошти про відмову адресата від отримання поштового відправлення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За вимогами ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи те, що апелянт недобросовісно здійснює свої обов»язки щодо слідкування за поштовою кореспонденцією із апеляційного суду, до чого його зобов»язує подана апеляційна скарга, а останню судову повістку отримувати відмовився, колегія розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2013р. працівниками Михайлівського РЕМ за адресою АДРЕСА_1 був виявлений факт порушення ОСОБА_2 Правил користування електричною енергією для населення, що виразилось у зміні схеми обліку, яка призвела до недообліку спожитої електроенергії.

По факту виявленого порушення працівниками Михайлівського РЕМ було складено акт № 00134109 від 10 листопада 2013 року про порушення ПКЕЕН, який за заявою ОСОБА_2 від 11 листопада 2013 рок переглядався на засіданні комісії, за результатами якого прийнято рішення про причетність споживача до вказаного порушення, що зафіксовано в протоколі № 160 від 11 листопада 2013 року.

На підставі акту № 00134109 від 10 листопада 2013 року був складений розрахунок, який було проведено згідно з п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 зі змінами, згідно з яким сума недооблікованої електроенергії склала 21 333,94 грн. Період розрахунку завданих збитків згідно п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357, становить з 22 липня 2013 року по 10 листопада 2013 року (112 днів).

11 листопада 2013 року відповідачем отримано повідомлення про розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН, для оплати, однак на даний час таку оплату відповідачем здійснено частково.

Так, 12 листопада 2013 року відповідач визнав заборгованість та підписав угоду про визнання боргу А-00027, а також 17 грудня 2013 року оплатив перший платіж на суму 5000,00 грн.

18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Михайлівського РЕМ із заявою про реструктуризацію заборгованості по акту № 00134109 від 10 листопада 2013 року на 12 місяців. При цьому, відповідачем було підписано угоду про визнання боргу А-00028 від 18 грудня 2013 року та угоду про порядок погашення боргу А-00028 від 18 грудня 2013 року.

Врахувавши, що вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: копією Акту про порушення № 00134109 від 10 листопада 2013 року; розрахунком вартості не облікованої електроенергії від 11.11.2013р.; протоколом засідання комісії № 160 від 11.11.2013р.; угодою про визнання боргу від 12.11.2013р.; заявою ОСОБА_2 про реструктуризацію заборгованості від 18.12.2013р.; угодою про порядок погашення боргу від 18.12.2013р.; угодою про визнання боргу від 18.12.2013р.; квитанцією про часткову сплату ОСОБА_2 боргу в сумі 5 000 грн.; пояснювальною до акту № 00134109 від 10 листопада 2013 року; фотознімками зафіксованого порушення, а також показами допитаних в ході розгляду справи свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд вважав доведеними і обґрунтованими вимоги позивача, тому задовольнив його позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що порушення ПКЕЕН, яке зазначено в Акті, він не скоював, про що свідчать надані ним листи НКРЕ та висновки Держенергонагляду. А також вказує на процесуальне порушення, яке виразилось в невирішенні його письмової заяви про відвід судді, а отже розгляд справи неповноважним судом.

Перевіривши вказані доводи апелянта щодо неповноважного складу суду, колегія визнає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був обізнаний про знаходження на розгляді у Михайлівському суді справи за позовом ВАТ «Запоріжжяобленерго» до нього про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги, набуті без достатньої правової підстави, про що свідчать отримані ним судові повістки, надані ним чисельні письмові заяви і клопотання.

Про виклик у судове засідання у цій справі на 10.45 год. 10.12.2014р. він отримав судову повістку 29.11.2014р., але особисто не з»явився ( Т. 1 а.с. 136).

Суд розглянув справу у заочному порядку, постановивши 10.12.2014р. заочне рішення про задоволення позову ВАТ «Запоріжжяобленерго».

З журналу судового засідання від 10 грудня 2014р. вбачається, що рішення було проголошено судом о 13.46 год. та судове засідання оголошено закритим ( Т. 1 а.с. 147).

Але датовану відповідачем 05.12.2014р. заяву про недовіру судді Мовчану О.Г., який розглядав цю справу, з вимогою заявити собі самовідвід, було подано ОСОБА_2 10.12.2014р. лише о 14.48 год., як зазначено у відмітці у штампі вхідної кореспонденції суду ( Т. 1 а.с. 156), тобто вже після ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суддя не міг вирішити цю заяву у останньому судовому засіданні. До того ж, сторони у справі мають право заявити відвід судді, але не зобов»язувати його заявити собі самовідвід.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що ним не скоювалось зазначеного в Акті порушення та позивачем невірно застосовано Методику, оскільки вмінене йому порушення не можна віднести до п.п. 1-3 пункту 3.1 Методики; не було проведено експертизу лічильника, а тому факт його втручання в прилад обліку та схему обліку не було доведено позивачем. Вважає, що втручання в схему обліку неможливо без порушення пломбування приладу обліку.

В листі Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Дніпровському регіоні № 43-258 від 17.02.2014р., на який як на доказ відсутності у його помешканні порушення ПКЕЕН посилався відповідач, зазначено, що протоколом № 7 від 11.02.2014р. засідання комісії інформаційно-консультативного центру ВАТ «Запоріжжяобленерго» визначено наступне: формулювання порушення, зазначене в Акті, не відповідає підпункту 3 пункту 3.1 Методики. Також у формулюванні порушення зазначено, що змінено фазування лічильника, ввідний провід на фазі «С» встановлений у клему № 9, а провід навантаження встановлений у клему № 7 лічильника, проте Актом № 00134109 від 10.11.2013р. не встановлено пошкодження або відсутність пломб на клемній кришці лічильника, Актом факт крадіжки електричної енергії не встановлено ( а.с. 65-67).

Тому інспекцією Держенергонагляду було запропоновано ВАТ «Запоріжжяобленерго» переглянути на комісії при виконавчій дирекції проведені за Актом № 00134109 від 10.11.2013р. нарахування збитків ( а.с. 66).

Дійсно, з акту № 00134109 від 10.11.2013р. вбачається, що ОСОБА_2 вмінено порушення ПКЕЕН, а саме, зміна схеми обліку виконана наступним чином: ввідний провід на фазі С встановлений в клему № 9, загрузочний провід в клему лічильника № 7, що призвело до неправильного обліку споживаємої електроенергії, тобто її недооблік. Підключення здійснено прихованим способом відкритою проводкою ( Т. 1 а.с. 6). Вказане порушення було зафіксовано шляхом фотозйомки.

Акт складався у присутності ОСОБА_2, ознайомившись зі змістом якого, останній зазначив, що лічильник був замінений приблизно в серпні 2013р. Схему обліку споживання не змінював ( Т. 1 а.с. 7).

З Акту 6987 від 22.07.2013р. про виконання робіт та збереження пломб слідує, що 22 липня 2013р. у помешканні відповідача було замінено лічильник ( Т. 1 а.с. 17). Зі змісту цього акту видно, що при проведенні робіт встановлено, що ввідний автомат не відповідає ТУ, технічний стан дооблікових кіл та точок обліку вимагає приведення у відповідність до вимог ПУЕ ( а.с. 18).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_6 пояснювала, що порушення ПКЕЕН, яке виявлено у відповідача, можливо вчинити без порушення цілісності лічильника та встановлених на ньому пломб і тавр шляхом перекручування проводів підключення за щитком, тобто змонтувати таку схему, яка тягне безоблікове споживання електроенергії деякими з електроустановок.

У пояснювальній до Акту № 00134109 електромонтер ОСОБА_5, який входив до складу рейдової бригади з перевірки дотримання у помешканні відповідача ПКЕЕН, зазначив, що при проведенні замірів на вводі виявлено напругу у 19,8 А. Тому виникла потреба перевірити прилад обліку відповідача. Коли працівники звернулись до господаря будинку (ОСОБА_8) щодо допуску до приладу обліку, останній, насамперед, видалився до ванної кімнати, де на стіні знаходилась розподільча шафа. Прослідувавши за ним, працівники побачили, що господар вимикає всі тумблери та виймає всі виделки з розеток. Відсторонивши господаря від розподільчого щиту, працівники підключили все, що було відключено господарем. Після цього було встановлено, що котел був підключений до електромережі, але лічильник обліку електроенергії не здійснює. Дослідивши схему обліку, встановили, що ввідний провід заходить до клеми № 9, в той час як має заходити до клеми № 7, а нагрузочний провід - навпаки. Було встановлено, що така зміна схеми обліку призвела до безоблікового споживання електроенергії встановленим у споживача трифазним електрокотлом, у зв»язку з чим і був складений Акт про порушення споживачем вимог ПКЕЕН ( Т. 1 а.с. 23).

Обставини, викладені у змісті вказаної пояснювальної, ОСОБА_5 підтвердив, допитаний судом в якості свідка в ході розгляду справи.

Вказані пояснення об»єктивно підтверджуються фотознімками, здійсненими в ході перевірки працівниками РЕМ, з яких вбачається, що саме шляхом перекручування проводів за щитком було змонтовано виявлену схему ( Т. 1 а.с. 24-45, 138-144).

Додатково вказані обставини підтверджуються змістом заяви ОСОБА_2 від 22.10.2014р., з якої слідує, що його будинок не газифікований та опалюється пічним опаленням, тому йому для обігріву будинку потрібно ряд електроприладів, зокрема, він придбав електропіч, електрокамін, електробатарею та користується кондиціонером.

Крім того, безоблікове споживання електроенергії у періоді до перевірки помешкання відповідача 10.11.2013р. об»єктивно підтверджується кількістю споживання електричної енергії, яка значно збільшилась з січня 2014р. після підключення до будинку відповідача електричної енергії, від постачання якої він був відключений на підставі акту та у зв»язку з несплатою боргу.

З огляду на вказані обставини, колегія вважає, що усіма матеріалами справи доведено, що споживач ОСОБА_2 припустився не прямого втручання у прилад обліку, яке вимагає порушення його цілісності та пломбування, а інших дій, які призвели до зміни показів приладу обліку, що виразились у монтуванні відповідної схеми з перекручуванням проводів за щитком, що відповідає порушенню, визначеному у пп. 3 п. 3.1 Методики.

Що стосується рішення комісії інформаційно-консультативного центру по роботі зі споживачами електричної енергії при ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання Акту № 0013419 про порушення ПКЕЕН від 10.11.2013р. недійсним, то це не є рішенням Управління ВАТ «Запоріжжяобленерго», а є лише пропозицією структурного підрозділу головному підприємству звернути увагу на вказані рекомендації, тому не тягне за собою правових наслідків з відкликання акту та розрахунку.

Зазначене випливає з пункту 2.1 Положення про Інформаційно-консультативний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕ від 12.03.2009 № 299, основним завдання якого є, зокрема, розв»язання суперечностей та конфліктних ситуацій, які виникають між енергопостачальником та заявниками; вжиття заходів щодо усунення структурними підрозділами енергопостачальника недоліків при постачанні електричної енергії. Тому ІКЦ тільки направляє свої рекомендаційні висновки керівнику підприємства для вжиття відповідних заходів, яким приймається остаточне рішенням з цього питання.

Як вбачається з матеріалів справи, керівником товариства рішення про визнання Акту № 0013419 про порушення ПКЕЕН від 10.11.2013р. недійсним чи його відкликання разом з розрахунками не приймалось.

Крім того, у справі за позовом ОСОБА_2 до Михайлівського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання дій працівників Михайлівського РЕМ щодо складання Акту № 0013419 про порушення ПКЕЕН від 10.11.2013р. неправомірними були постановлені судові рішення про відмову в позові.

Так, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 01 липня 2014р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014р., було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями працівників Михайлівських РЕМ.

У цій справі були предметом перевірки доводи позивача про відсутність в його діях порушення ПКЕЕН, зазначених в Акті Михайлівського РЕМ № 0013419 від 10.11.2013р., щодо складання акту з чисельними порушеннями вимог ПКЕЕН, а також щодо безпідставності застосування положень Методики обчислення розміру відшкодування збитків, і ці доводи визнані судами безпідставними та необгрунтованими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014р. вищезазначені судові рішення судів першої і апеляційної інстанції залишені без змін.

Висновки Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Дніпровському регіоні, викладені в листі № 43-258 від 17.02.2014 року, та відповідної Державної інспекції Міненерговугілля України, викладені у листі № 01/21-2292 від 13.05.2014р., не є обов'язковими для ВАТ "Запоріжжяобленерго" та суду, що розглядає дану справу, оскільки носять рекомендаційний характер, та не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі, оскільки не спростовують фактичних обставин виявленого порушення ПКЕЕН у будинку відповідача ОСОБА_8 та фактичних обставин цієї справи, встановлених судом.

Крім того, вказаним органам відповідачем при зверненні не направлялись фотознімки порушення, на яких чітко видно, що порушення схеми обліку відбулось в інший спосіб, тобто без безпосереднього втручання у лічильник, що не потребує проведення експертизи лічильника.

Таким чином, встановлено, що Акт на теперішній час є чинним, сукупністю доказів у справі підтверджується скоєння відповідачем порушення ПКЕЕН, а тому йому було обґрунтовано здійснено розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії у відповідності до пп. «а» 3 п. 3.3 Методики.

Відповідач ОСОБА_8, визнавши борг шляхом підписання відповідних угод з позивачем та часткової сплати , ухиляється від погашення решти частини нарахованої за Актом вартості необлікованої електроенергії на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" у добровільному порядку, тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" у цій справі за рішенням суду.

При вищевикладених обставинах, колегія судів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного відповідачем рішення суду, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: