Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/847/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

11.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М..

суддів - Гайсюка О.В., Мурашка С.І.,

за участю секретаря - Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу Міської стоматологічної поліклініки №1 м. Кіровограда на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 березня 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до Міської стоматологічної поліклініки №1 м. Кіровограда про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2015 року його було звільнено з посади лікаря-стоматолога Міської стоматологічної поліклініки №1 м. Кіровограда на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із прогулом без поважних причин.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2016 року його поновлено на посаді лікаря-стоматолога Міської стоматологічної поліклініки № 1 міста Кіровограда з дня звільнення та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9018,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.06.2016 року апеляційну скаргу Міської стоматологічної поліклініки № 1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення середнього заробітку, шляхом зменшення його до 7170,66 грн.

Наказом головного лікаря від 03.06.2016 року його поновлено на посаді лікаря-стоматолога лікувального відділення Міської стоматологічної поліклініки № 1 міста Кіровограда.

Проте за період з 17.03.2016 року по 02.06.2016 року, тобто за час розгляду цивільної справи в апеляційній інстанції відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6373,92 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з Міської стоматологічної поліклініки № 1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6373,92 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Міської стоматологічної поліклініки № 1 ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_3, яка підтримала доводи скарги, заперечення представника позивача - ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що обов'язок щодо виконання рішення суду про поновлення на роботі виникає у роботодавця з моменту оголошення рішення в судовому засіданні та не залежить від того чи було воно звернуто судом до негайного виконання в порядку статті 367 ЦПК України, а тому є всі правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за вимушений прогул з 18.03.2016 року по 02.06.2016 року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У відповідність до ч.6 ст.5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 25 від 01 липня 1995 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду лікаря - стоматолога Міської стоматологічної поліклініки № 1 м. Кіровограда.

29 грудня 2015 року наказом № 43, його було звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за неявку на роботу без поважної причини протягом дня 21 листопада 2015 року, про що зроблено запис в трудовій книжці.(а.с. 3, 4)

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2016 року його поновлено на посаді лікаря-стоматолога Міської стоматологічної поліклініки № 1 міста Кіровограда з дня звільнення та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9018,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.06.2016 року апеляційну скаргу Міської стоматологічної поліклініки № 1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення середнього заробітку, шляхом зменшення його до 7170,66 грн.

Наказом головного лікаря від 03.06.2016 року його поновлено на посаді лікаря-стоматолога лікувального відділення Міської стоматологічної поліклініки № 1 міста Кіровограда.

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

За таких обставин, зважаючи, що позивач не був негайно поновленим на роботі відповідачем, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача середній заробіток за період з 17.03.2016 року по 02.06.2016 року - час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 6373,92 грн. сторонами не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд першої інстанції при вирішенні справи не урахував, що у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2016 року не було зазначено про негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі не ґрунтується на законі, адже обов'язок щодо виконання рішення суду про поновлення на роботі виникає у роботодавця з моменту ухвалення рішення, як прямо передбачений ст. 235 КЗпП України, і не залежить від того чи було воно звернуто судом до негайного виконання в порядку статті 367 ЦПК України.

Також не є такими, що спростовують висновки суду і заперечення апеляційної скарги щодо неправильності рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

Зазначені витрати, фактично понесені сторонами, підлягають розподілу між ними за правилами, встановленими ст. 88 ЦПК України.

За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 04.11.2016 року передбачено, що замовник - ОСОБА_2, а адвокат Данилюк Н.В. зобов'язується надати послуги з приводу представлення інтересів в зазначеній цивільній справі.

Згідно з п. 3 цього договору замовник перераховує 1000 грн. за надання правової допомоги.

В матеріалах справи міститься квитанція про сплату ОСОБА_2 1000 грн. відповідно договору від 04.11.2016 року (а.с.41)

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, зважаючи, що суд допустив до участі у справі адвоката Данилюк Н.В. відповідно до договору від 04.11.2016 року, тому немає підстав вважати, що остання не приймала участь у справі як особа, яка надає правову допомогу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню не підлягає з підстав встановлених ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міської стоматологічної поліклініки № 1 м. Кіровограда відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: