Справа № 676/3476/16-ц
Номер провадження 2/676/95/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Кам'янець - Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Бондара О.О.

при секретарі Мазуркевич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» про стягнення індексації заробітної плати, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» про стягнення індексації заробітної плати за грудень 1998 року в сумі 4 гривні 68 коп. , за лютий 1999 року в сумі 1 гривні 60 коп., за серпень 1999 року в сумі 0 гривень 50 коп., за жовтень 1999 року в сумі 0 гривень 12 коп., за листопада 1999 року в сумі 0 гривень 60 коп.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і пояснив, що підприємством, правонаступником якого є відповідач, виплачувалась індексація заробітної плати позивачки в розмірі, більшому, ніж було передбачено діючим законодавством.

Свідок ОСОБА_2 в своїх показаннях вказала, що в грудні 1998 року заробітна плата позивачки за сім днів становила 63 гривні 73 коп. , дана заробітна плата була проіндексована в звязку з інфляцією на коефіцієнт 1,17 і позивачці було виплачено індексацію заробітної плати в сумі 10 гривень 83 коп. Ця сума є більшою від 4 гривні 68 коп., індексації заробітної плати. Яка повинна бути нарахована відповідно до діючого законодавства. В лютому 1999 року позивачка відпрацювала 72 години і її заробітна плата без індексації становила 94 гривні 84 коп. Також відповідно до додатку № 2 до наказу № 127 від 26 травня 1998 року при нарахуванні заробітної плати працівникам індексація заробітної плати проводилася з коефіцієнтом 1,1 і її заробітна плата становила 104 гривні 32 коп. , індексація заробітної плати становила 9 гривень 48 коп. В лютому 1999 року було збільшено розмір межі малозабезпеченості і розмір індексації споживчих цін не перевищував 5% тому зарплата за лютий 1999 року індексації не підлягала. В серпні і жовтні 1999 року позивачка не працювала і їй була виплачена зарплата за грудень 1998 року, яка була проіндексована в грудні 1998 року при нарахуванні заробітної плати .

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що позивачка працювала на ВАТ «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» з 01 грудня 1997 року старшим майстром цеху № 14 , що підтверджується копією наказу № 236 від 15 грудня 1997 року (т. 1 а.с. 130).

В жовтні 1998 року приріст індексу споживчих цін становив 106,2 % в звязку з чим заробітна плата працівників в грудні 1998 року підлягала індексації на 6,3%, як вказав в розрахунку представник позивача, ОСОБА_3, який приймав участь у справі до відмови позивачки від його процесуального представництва.

Середня заробітна плата по бригадам № 1407 та № 1411 цеху № 14, які були закріплені за позивачкою , в грудні 1998 року становила 138 гривень 83 коп. (т.1 а.с. 124, 126,128,130).

Позивачка в грудні 1998 року відпрацювала 56 годин (7 днів) і дана обставина в судовому засіданні не оспорювалася та підтверджується довідкою (т. 1 а.с. 127).

Відповідно до наказу № 236 від 15 грудня 1997 року (т. 1 а.с. 130) при нарахуванні заробітної плати позивачки застосовувався кваліфікаційний коефіцієнт 1,5.

Тому заробітна плата позивачки в грудні 1998 року становила без нарахування індексації 63 гривні 73 коп. ( 138,83 середня зарплата по бригадах, закріплених за позивачкою х 1,5 коеф. Згідно наказу № 236 /183 робочі години в грудні 1998 року х 56 годин, відпрацьованих позивачкою).

Заробітна плата позивачки була проіндексована в звязку з інфляцією на коефіцієнт 1,17 , що підтверджується додатком № 12 (т.1 а.с.128) і відповідно до довідки (т. 1, а.с 127) становила 74 гривні 56 коп.

В позовній заяві позов обґрунтовується необхідністю нарахування індексації на заробітну плату позивача за грудень 1998 року від суми 74 гривні 56 коп.

З 01.01.98 р. відповідно до статті 1 Закону України від 24.12.97 р. N 780/97-ВР «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік» межа малозабезпеченості становила 73,7 гривні.

З 01.01.99 р. відповідно до статті 1 Закону України від 25.12.98 р. N 366-14 «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» межа малозабезпеченості становила 90,7 гривень.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік» з 1 липня 1998 р. розмір мінімальної заробітної плати становив 55 гривень.

Відповідно до Закону України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» з 1 січня 1999 р. розмір мінімальної заробітної плати становив 74 гривні.

Відповідно до абзацу 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663, в редакції до змін, внесених ПКМ України N 1321 ( 1321-99-п ) від 21.07.99 року у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи, що індекс підвищення споживчих цін в січні 1999 року становив 102, 5 % , в лютому 1999 року становив 104,8 % , що є меншим за 105 % , то відповідно до абзацу 2 пункту 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663, в редакції до змін, внесених ПКМ України N 1321 (1321-99-п ) від 21.07.99 року заробітна плата за лютий 1999 року індексації не підлягала.

Між тим позивачці було нараховано індексацію заробітної плати позивачки за лютий 1999 року в сумі 9 гривень 48 коп. (т. 1 а.с. 125).

З рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 25 квітня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 з 22 лютого 1999 року по 12 червня по 12 червня 2000 року на ВАТ «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» не працювала.

Свідок Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дала показання , що в серпні і жовтні 1999 року позивачка не працювала і їй була виплачена зарплата за грудень 1998 року, яка була проіндексована в грудні 1998 року при нарахуванні заробітної плати .

Тому суд вважає, що позов про стягненні індексації заробітної плати відповідно позивача, яка була виплачена їй в серпні 1999 року та жовтні 1999 року не підлягає.

Враховуючи. що в задоволенні позову відмовлено , з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривні 20 коп.

На підставі викладеного. керуючись ст.. 208 210, 212 214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» про стягнення індексації заробітної плати в сумі 7 гривень 50 копійок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривню 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили в порядку , передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О