Справа №295/2704/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій Діжитал», третя особа ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій Діжитал» до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом про стягнення боргу за договором, який був укладений 27.11.2014 року й з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.06.2015 року до згаданого договору та з урахуванням збільшення позовних вимог від 02.03.2017 року просить стягнути з відповідача основний борг за договором в сумі 894100 грн. 00 коп, інфляційних нарахувань сумі 149139,98 грн. та три відсотки річних в сумі 35788,00 грн, а всього 1 070 027, 98 грн.

З метою забезпечення даного позову, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.02.2016 року накладено арешт на частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27, який належить на праві приватної власності ТОВ «Обрій Діжитал» ().

В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову з тих підстав, що частина майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27, на яку накладено арешт, перебуває в іпотеці. На даний час він є іпотекодержателем, однак позбавлений можливості реалізувати права, як іпотекодержателя. Підстави скасування заходів забезпечення позову виклав в письмовій заяві від 22.03.2017 року, що долучена до матеріалів справи.

Представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову, подану заяву підтримав.

Представник позивача по первісному та відповідача по зустрічному позову заперечував щодо задоволення даної заяви.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вимогами ч. 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями ч. 3 ст. 151 ЦПК України вказано, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Натомість, як вказується в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання щодо скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні з повідомленням осіб, які приймають участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що станом на день винесення ухвали про забезпечення позову, зокрема, станом на лютий місяць 2016 року частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27 в такому вигляді не існувало, оскільки майновий комплекс був поділений на окремі обєкти речового права, що було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно й на кожний з цих обєктів було накладено обтяження іпотека, що сформована від 24.10.2013 року в 17 год. 25 хв.

Із наданого позивачем ОСОБА_3 витягу (а.с. 21) з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що датований та сформований 24.10.2013 року 17 год. 01 хв. не вбачається обтяження майна іпотекою.

Судом також встановлено, що третя особа ОСОБА_2, як поручитель, повністю виконав зобовязання ТзОВ «Обрій Діжитал» перед ПАТ «Полтава банк» за кредитним договором № 4141 від 28.05.2013 року, згідно договору поруки № 4141/1 до кредитного договору № 4141 від 28.05.2013 року (з фізичною особою) від 24.12.2015 року, в звязку з чим, відповідно до вимог ст. 556 ЦК України набув усі права Іпотекодержателя.

Державна реєстрація іпотеки була проведена належним чином 24.10.2013 року й запис була перенесена з розділу Державного реєстру прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, про що свідчать надані копії за індексними номерами 81578632, 81543541, 81477246, 81574425, 81476112, 81576852, 81570664.

Таким чином, іпотека на частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27, була накладена задовго до винесення ухвали про забезпечення позову від 19.02.2016 року, зокрема від 24.10.2013 року, а права Іпотекодержателя ОСОБА_2 набуті відповідно до договору поруки 24.12.2015 року, також задовго до предявлення даного позову.

Частиною третьою статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до договору купівлі продажу житлового приміщення від 24.10.2013 року вказана ціна продажу станом на вказану дату становить 955 000 грн. 00 коп. (а. с. 19-20).

Натомість із кредитного договору № 4141 від 28.05.2013 року вбачається, що дійсна вартість частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27 є загальною іпотечною вартістю в сумі 16 036 000 грн. 00 коп. Вищевказана вартість 16 036 000 грн. 00 коп. вказана і в п. 1.2. іпотечного договору від 24.10.2013 року та на підставі даного договору внесено обтяження до Державного реєстру прав від 24.10.2013 року, що згодом було перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вартість накладеного арешту на майновий комплекс є неспівмірною із заявленою ціною позову первісним позивачем, що становить 1 070 027, 98 грн.

Постановою від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п.6 передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову).

За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Вказана норма права також не була врахована судом при винесенні ували про забезпечення позову від 19.02.2016 року.

Отже, ОСОБА_2 як іпотекодержатель, маючи переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, вправі ставити питання про скасування арешту, накладеного після реєстрації іпотеки, а відтак його заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про іпотеку», ст. 15, 152, 153, 154, 209, 210 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Заходи забезпечення позову, що застосовані ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.02.2016 року по цивільній справі № 295/2704/16-ц у вигляді накладеного арешту на частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 27, який належить на праві приватної власності ТОВ «Обрій Діжитал» () - скасувати.

Копію ухвали направити для виконання Департаменту реєстрації Житомирської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук