АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/873/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Степ" та представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Степ" до ОСОБА_6, Приватного підприємства "Воронинці" про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ТОВ «АПК «Степ» звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2006 року між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_8 (спадкоємець ОСОБА_6В.) укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0385, загальною площею 2,6619 га, строком на 10 років. 15 вересня 2006 року вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі земель за № 04.06.781.00071.

Договором передбачено, що орендар має переважне перед іншими право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Умови договору позивач виконав належним чином. На виконання п.8 договору ТОВ «АПК «Степ» більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, надіслало орендодавцю лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним перед іншими особами правом на оренду земельної ділянки, додавши до нього проект додаткової угоди.

У звязку з тим, що відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, позивач правомірно вважав договір від 20 березня 2006 року поновленим відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі», оскільки добросовісно виконував умови договору.

Проте, відповідачка ОСОБА_6, в порушення переважного права ТОВ «АПК» Степ» уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з іншою юридичною особою, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право оренди, відповідно до якого : дата державної реєстрації 17 жовтня 2016 року; підстава виникнення права: договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, строк дії: 7 років, орендар: ПП «Воронинці», орендодавець ОСОБА_6

Вважає, що право позивача на пролонгацію договірних відносин підлягає захисту.

Ухвалою від 16 листопада 2016 року залучено ПП «Воронинці» у даній справі співвідповідачем.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ПП «Воронинці», щодо оренди земельної ділянки розміром 2,6619 га, кадастровий номер :02:001:0385.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на користь ТОВ «АПК «Степ» в сумі 1 378 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «АПК «Степ» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просили суд змінити рішення суду першої інстанції, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення договору оренди землі і в цій частині ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 також оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне зясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильне та неповне дослідження доказів, що призвели до невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «АПК Степ» підлягає до відхилення, а апеляційна скарга представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди землі від 20 березня 2006 року ОСОБА_8 передала в строкове платне користування ТОВ «АПК «Степ» земельну ділянку площею 2,669 га строком на 10 років.

Пунктом 20 договору оренди землі передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі, який, згідно п.43 договору, є невідємною його частиною.

Відповідно до п.43 договору, договір оренди землі набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

15 вересня 2006 року зазначений договір оренди зареєстровано Драбівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Державному реєстрі земель.

Після смерті ОСОБА_8 земельна ділянка, що є обєктом спірного договору оренди, перейшла до спадкоємця ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 березня 2009 року №746, яка 30 липня 2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №372306.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У даній справі, розділом «Строк дії договору» передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років, відлік строку оренди, з урахуванням п.20 договору, розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору (п.43 Договору).

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Даний висновок знаходить своє відображення у правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року, справа №6-2777цс16.

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

З урахуванням зазначених норм матеріального права та умов договору від 20 березня 2006 року, строк його дії сплив 15 вересня 2016 року. Даний факт сторонами визнається та не заперечується.

Частинами першою-п'ятою ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч.1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Пункт 8 Договору передбачає, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ТОВ «АПК «Степ» направило лист ОСОБА_6 від 10 лютого 2016 року з повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі та пропозицією нового розміру оренди у вигляді 8% від нормативно-грошової оцінки землі. До листа додається проект додаткової угоди. Відомостей про отримання цього листа ОСОБА_6В, матеріали справи не містять, проте мають список згрупованих відправлень б/н сформованого 10 лютого 2016 року, з якого вбачається направлення позивачем листа ОСОБА_6 (а.с. 38)

Також, позивач направив лист відповідачу від 8 серпня 2016 року №215 з аналогічним змістом, який ОСОБА_6 отримала 13 серпня 2016 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с. 37 зворотна сторона).

26 квітня 2016 року ОСОБА_6 через своїх представників направила лист позивачу, в якому не заперечувала того факту, що строк дії договору, який було укладено із спадкодавцем ОСОБА_8 та позивачем закінчується 15 вересня 2016 року та повідомила про свої заперечення проти укладення (продовження) договору, оскільки вона, як новий власник земельної ділянки має намір укласти договір оренди землі з іншим орендарем на кращих умовах (а.с. 31). Факт отримання вказаного листа позивачем не заперечується.

З огляду на це, враховуючи, що строк закінчення укладеного між ОСОБА_8, спадкоємцем якої є ОСОБА_6, та ТОВ «АПК Степ» договору оренди є 15 вересня 2016 року, відповідачка своєчасно повідомила позивача про відсутність волевиявлення укладати договір оренди, направивши на його адресу відповідний лист 26 квітня 2016 року.

Встановивши відсутність у нового орендодавця волевиявлення на укладання договору оренди землі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі від 20 березня 2006 року.

За вказаних обставин судом не враховано, що ОСОБА_6 є спадкоємцем померлої ОСОБА_8, а тому із ОСОБА_6 повинен бути укладений вже новий договір оренди, який буде породжувати права та обвязки безпосередньо між ОСОБА_6 та ТОВ «АПК «Степ», або іншим орендарем на загальних підставах, оскільки укладений договір між ОСОБА_8 та ТОВ «АПК «Степ» закінчив свою дію у передбачений ним строк і не може бути поновлений у спосіб, який вказаний у позовній заяві, зокрема, і шляхом направлення додаткової угоди до договору оренди від 20 березня 2006 року про його поновлення на імя ОСОБА_6, оскільки в цьому договорі через зміну власника землі відбулася заміна сторони.

Таким чином, у ТОВ «АПК «Степ» відсутнє переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а наявним є право на укладення нового договору на загальних умовах.

22 вересня 2016 року ОСОБА_6, скориставшись своїм правом, як власник земельної ділянки, уклала на загальних підставах договір оренди земельної ділянки із ПП «Воронинці», згідно якого передала земельну ділянку загальною площею 2,6619 га, кадастровий номер :02:001:0385, що знаходиться в адміністративних межах Золотоношківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, строком на 7 років.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «АПК «Степ» до ПП «Воронинці» є похідними від позовних вимог до ОСОБА_6, тому вони також не підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_6 при укладенні 22 вересня 2016 року нового договору оренди з ПП «Воронинці» не порушено переважного права позивача.

За таких обставин ухвалене у справі рішення першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені ОСОБА_6 судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору підлягають стягненню з ТОВ «АПК «Степ» в розмірі 3 031 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Степ" відхилити, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Степ" до ОСОБА_6, Приватного підприємства "Воронинці" про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Товариству з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» у позові до ОСОБА_6, Приватного підприємства "Воронинці" про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі відмовити.

Стягнути з Товариствва з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 3 031 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :