Справа № 587/660/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1, так як відповідачка перестала в ньому проживати з літа 2015 року, але її реєстрація в будинку належному позиваці створює останній перешкоди в реалізації її прав власника.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про розгляд справи повідомлявся.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 551 від 15.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом Садівської сільської ради встановлено, що позивачка дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та разом з нею зареєстровані: син ОСОБА_3, онук ОСОБА_2, невістка ОСОБА_2, яка згідно заяви позивачки та письмовим підтвердженням сусідів фактично не проживає за вищевказаною адресою (а.с. 14).

З початку літа 2015 року ОСОБА_2, яка доводилась позивачці невісткою, у вищезазначеному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, але зареєстрована за адресою позивачки.

Гарантії непорушності права власності закріплені ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в праві користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

У Постанові №10 Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Правовідносини та порядок позбавлення права користування житловим приміщенням регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.

Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, відповідачка понад встановлений законом строк, без поважних причин, не проживає та не користується житловим будинком позивачки, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, що належить позивачці.

Враховуючи викладене, необхідно визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін