Провадження № 2/761/1636/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В. О.

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2016р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 014/695883-KV від 30 липня 2008р. (далі по тексту - кредитний договір) в сумі 36829,28 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 липня 2008р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір, проте відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув своєчасно отриманий кредит, не сплатив кошти (відсотки) за користування ним, у звязку з чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитом в сумі 36829,28 грн.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості примусово.

Позивач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, представником позивача було подано на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що позивач взагалі не обґрунтував розмір суми заборгованості, розрахунок надано не було. В позасудовому порядку, позивач не звертався до відповідача і не повідомляв про наявну суму заборгованості. Також представник, звертав увагу суду, що відсутність розрахунку заборгованості позбавляє стороною відповідача, подати заяву, в порядку ст. 267 ЦК України про застосування строків позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 30 липня 2008р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 13754,0 грн., з відсотковою ставкою 24,0 % річних.

Надання грошових коштів здійснювалось окремими частинами «траншами».

Пунктами 1.1.2 та 1.1.3 кредитного договору передбачено, що кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.п.1.1.1 цього договору, за умовами повного погашення попереднього траншу. Погашення кожного траншу кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, впродовж наступних девяти місяців після видачі відповідного траншу.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав в позові, що в порушення умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, відповідач кредит не повернув вчасно та не проводив оплату за користування ним, в звязку з чим станом на 06 липня 2016р. має заборгованість за кредитом в розмірі 9092,45 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 14810,47 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4224,45 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6279,01 грн., інфляційні втрати за кредитом та відсотками 963,8 грн. та 1459,09 грн. відповідно.

Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, зазначених в п.п. 1.1.1, 1.1.3, 3.3.13, 2.4, 2.5, 2.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, стороною позивача подано до суду довідку про розмір заборгованості відповідача за кредитним договором.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, розяснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено наявність заборгованості сторони відповідача за кредитним договором. Так, надана до суду. в якості письмового доказу довідка про наявну заборгованість відповідача за кредитним договором (а.с. 9) судом оцінюється критично, оскільки в ній взагалі відсутній розрахунок, період часу за який утворилась зазначена заборгованість, суми платежів які здійснювались стороною відповідача на виконання зобовязань, що позбавляє суд здійснити перевірку правильності суми боргу, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому судом враховано, що сторона позивача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, а також не клопотала перед судом в порядку ст. 133 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294, 360-7 ЦПК України; ст. ст. 509, 525, 526, 530, 551, 559, 1054 ЦК України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012р., суд, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: