Справа № 362/6460/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1012/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 31 23.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика Україна» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика «Україна» про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «Ясенсвіт», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок отримання 23.09.1972 року трудового каліцтва на підприємстві Птахофабрика «Україна», правонаступником якого є відповідач, він став інвалідом 2 групи. На підставі рішень Васильківського районного народного суду Київської області від 08.01.1974 року, 04.05.1975 року, відповідач виплачував йому щомісячні грошові нарахування в розмірі 664,00 грн. Однак, з червня 2014 року, відповідач припинив виплати вказаних коштів, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача грошову заборгованість за заподіяну шкоду з червня 2014 року по травень 2016 року в сумі 15936,00 грн. Також позивач вважає, що ухилення відповідача від виплати належних йому коштів змусило його морально страждати, він не міг вчасно купувати ліки, проводити медичні обстеження, тому просив суд стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 9960,00 грн.

Позивач та його представник в судовому засідання уточнили та збільшили свої позовні вимоги, просили замінити відповідача у справі ТОВ «Ясенсвіт» на належного відповідача у справі ПАТ «Птахофабрика «Україна», стягнути з відповідача на користь позивача грошову заборгованість за заподіяну шкоду з червня 2014 року по листопад 2016 року в розмірі 19348,00 грн., моральну шкоду в розмірі 9960,00 грн., а всього стягнути - 29208,00 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Птахофабрика «Україна» оскаржило його апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову. Зазначило, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року є необгрунтованим внаслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Птахофабрика «Україна» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 11.08.1972 року по 15.01.1973 року працював у відповідача слюсарем 5 розряду, та був звільнений з займаної посади у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що вироком Васильківського районного народного суду Київської області від 07.03.1973 року, який частково змінений в частині кваліфікації дій та міри покарання колегією суддів судової палати у кримінальних справах Київського обласного суду, ОСОБА_3 засуджений за те, що працюючи охоронцем Птахофабрики «Україна», 23.11.1972 року в 24 год, знаходячись на чергуванні по охоронні території птахофабрики, умисно вистрелив з рушниці та поранив громадянина ОСОБА_2, спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження, в результаті якого у ОСОБА_2 ампутовано ліве бедро.

Відповідно до висновку акту судово-медичної експертизи № 80/к від 01.04.1976 року, у ОСОБА_2 наявна ампутація культі лівого бедра. Вказане пошкодження лівої кінцівки пов'язане з травмою, що мала місце в вересні 1972 року. По вказаному стану здоров'я, втрата загальної та професійної працездатності 70%. Підлягає переосвідуванню через 3 роки.

З висновку акту судово-медичної експертизи № 117/к від 07.06.1979 року вбачається, що у ОСОБА_2 наявна ампутація культі лівого бедра, яка є наслідок травми, що мала місце в 1972 році. По вказаному стану здоров'я, втрата загальної та професійної працездатності 70%. Підлягає переосвідуванню через 5 років.

Рішенням Васильківського районного народного суду Київської області від 08.01.1974 року, ухвалено стягувати щомісячно з Птахофабрики «Україна» на користь ОСОБА_2, в рахунок заподіяної шкоди по 26 руб., починаючи з 01.05.1974 року по день переосвідування ОСОБА_4 - 01.01.1975 року.

Рішенням Васильківського районного народного суду Київської області від 04.05.1975 року ухвалено стягувати щомісячно з Птахофабрики «Україна» на користь ОСОБА_2, в рахунок заподіяної шкоди по 26 руб., починаючи з 01.05.1975 року по день переосвідування ОСОБА_2 - 01.01.1976 року

За таких обставин, вказаними рішеннями суду встановлено обов'язок Птахофабрики «Україна» в силу вимог ст. 441 ЦК УРСР відшкодувати шкоду, спричинену з вини її працівника при виконанні ним своїх трудових обов'язків. При цьому суд вважав, що необережність ОСОБА_2, який знаходився на території птахофабрики в нетверезому стані, сприяла виникненню шкоди, і в даному випадку наступає змішана вина і тому, ступінь вини ОСОБА_2 судом встановлено в розмірі 25%.

Відповідно до висновку Акту судово-медичного дослідження № 109 від 25.07.2001 року, у ОСОБА_2 на даний час наявна ампутаційна культя на рівні верхньої треті лівого бедра, яка є наслідком травми (вогнепального поранення), отриманого в 1972 році. По даній травмі, згідно інструкції № 2 від 08.01.1986 року, ст. № 139 втрата загальної працездатності складає 70%, професіональної - 90%. Переосвідуванню ОСОБА_2 не підлягає.

Як зазначено в п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», особам, які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди.

Так, ст. 456 ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення вказаних правовідносин, передбачена відповідальність за ушкодження здоров'я і смерть громадянина, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, а саме: у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому, пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються.

В разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) неповнолітнім дітям - до досягнення шістнадцятирічного віку, а учням - вісімнадцятирічного віку; 2) жінкам, старшим п'ятдесяти п'яти років, і чоловікам, старшим шістдесяти років, -довічно; 3) інвалідам - на строк інвалідності; 4) одному з батьків або подружжя померлого незалежно від віку і працездатності, якщо він не працює і здійснює догляд за дітьми, братами, сестрами або онуками померлого, які не досягли восьми років, - до досягнення ними восьмирічного віку.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я громадянина, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, вищезазначеними рішеннями суду а також зібраними у справі доказами встановлено факт нещасного випадку на виробництві та відповідальність Птахофабрики «Україна» за ушкодження здоров'я ОСОБА_2, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

Крім того, п. 2 ст. 7 (Прикінцеві положення) Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця.

Аналізуючи вищезазначене, те, що Васильківським міськрайонним судом Київської області достовірно встановлений обов'язок ПАТ «Птахофабрика «Україна» щодо вказаних виплат ОСОБА_2, тому, колегія суддів погоджується з думкою Васильківського міськрайонного суду Київської області про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за заподіяну шкоду з 01.06.2014 року по 30.11.2016 року та заподіяну моральну шкоду.

У колегії суддів не викликає сумнівів і розмір відшкодування позивачу відповідачем грошової заборгованості за заподіяну шкоду, так як перерахунок заподіяної ОСОБА_2 грошової заборгованості за заподіяну шкоду зроблений судом першої інстанції у відповідності до чинного законодавства України.

Також, є правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 9960 грн., так як він грунтується на вимогах закону.

Враховуючи те, що Васильківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПАТ «Птахофабрика «Україна» необхідно відхилити, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика «Україна» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: