Справа № 349/417/17
Провадження № 2/349/304/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 травня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 травня 2012 року в розмірі 12 972,89 грн.

Позов обґрунтований тим, що 07 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та ОСОБА_4, які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/.

Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано повністю. Відповідач ОСОБА_3 в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобовязання щодо повернення чергових частин суми кредиту.

Станом на 31 січня 2017 року заборгованість відповідача по кредиту становить 12 972,89 грн.

Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 525-527,530,598,599, 610,615,629 ЦК України. З цих підстав просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позову, суду пояснила, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими оскільки відповідачем ОСОБА_3 погашено заборгованість в повному обсязі. Відповідачу не було відомо про збільшення позивачем відсотків за користування кредитними коштами. Окрім цього позивач пропустив строк позовної давності, оскільки відповідач здійснювала платіж 14 травня 2013 року, а позивач звернувся в суд з позовом 10 березня 2017 року. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

07 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 600 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що 07 травня 2012 року, укладаючи кредитний договір, відповідачем ОСОБА_3 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно цієї анкети-заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_3 вбачається, що станом на 31 січня 2017 року заборгованість по кредиту становить 12 972,89 грн., з яких: 228,60 грн. заборгованість за кредитом, 8 520,34 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня 3 130,00 грн, штрафи 500, 00 грн. фіксована частина, 593,95 грн. процентна складова.

Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з процентів та штрафу, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року.

Щодо зазначеного позивачем розміру заборгованості з процентів, то згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» процентну ставку встановлено в розмірі 1,7 % в місяць, тобто 20,4 % в рік. В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також зазначив, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 20,4 % в рік.

Водночас в розрахунку заборгованості за договором вбачається, що розмір процентів з до 31 серпня 2014 року становив 20,40 %, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року - 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року 43,2 %.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків.

Проте, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Однак позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки.

Посилання позивача на те, що п. 1.1.3.2.3. Умов і Правил надання банківських послуг встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проіформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем суду не надано доказів про згоду ОСОБА_3 на збільшення процентної стаки, суд приходить висновку про стягнення процентів, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 20,40 % річних.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3 по процентах за користування кредитом у період з 07 травня 2012 року по 31 січня 2017 року, згідно погодженої сторонами відсоткової ставки 20,40 % річних становить 6 617,70 грн., яка розрахована судом виходячи з наступного:

Різниця у процентних ставках з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 14,4 % (34,80% -20,40,00% = 14,4%).

За даний період нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти становлять 0,51 грн.

За даний період нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти становлять 341,60 грн.

Таким чином, різниця по відсоткових ставках за даний період становить 49,26 грн. (0,51+ 341,60 ) х 14,4%:100 = 49,26 ).

Різниця у процентних ставках з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2017 року 22,8 % (43,20 % - 20,40 % = 22,8 %).

За даний період нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти становлять 00,00 грн.

За даний період нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти становлять 8 128,88 грн.

Таким чином, різниця по відсоткових ставках за даний період становить 1 853,38 грн. (00,00 + 8 128,88 ) х 22,8% :100 = 1 853,38 ).

Заборгованість по процентам: 8 520,34 49,26 1853,38 = 6 617,70 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф урозмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням процентів і комісій.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у разі виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню.

В постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи майновий стан відповідача, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру пені до 300,00 грн.

Представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК).

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Ураховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 вчиняв дії з погашення кредиту, визнаючи цим свій борг та останній платіж ним було здійснено 12 червня 2014 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом 10 березня 2017 року, тобто у передбачений законом трирічний строк, а тому підстав для відмови у позові за спливом позовної давності у суду не має.

Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7 146,30 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 228,60 грн. кредит, 6 617,70 грн. проценти за користування кредитом, 300,00 грн. пеня.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.88, 209,213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. №50, рахунок (для погашення заборгованості та судових витрат) № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 07 травня 2012 року 228,60 грн. (двісті двадцять вісім гривень 60 коп.) кредиту, 6 617,70 грн. (шість тисяч шістсот сімнадцять гривень 70 коп.) процентів за користування кредитом, 300,00 грн. ( триста гривень 00 коп.) - пені та 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) судового збору. Всього на загальну суму 8 746,30 грн. (вісім тисяч сімсот сорок шісь гривень 30 коп.)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а позивачем в цей же строк, з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р.Г. Могила