АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/224/17 Номер провадження 22-ц/786/1298/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Хіль Л.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області за позовом ОСОБА_3 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 про виділ у натурі житлового приміщення з нерухомого спільного майна, як самостійний об`єкт власності, та визнання права власності на виділене у натурі з нерухомого майна житлове приміщення, як на самостійний об`єкт права власності,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Великокобелячківської сільської ради та ОСОБА_4, прохаючи:

-виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована в с. Шовкопляси, вул. Шевченка, 21а, Новосанжарського району, Полтавської області, що складається з приміщень: коридор 1-3, кімната 1-6, кімната 1-7, ванна 1-8 та частину господарських будівель і споруд у складі: сарай Г, навіс К, сарай Л, сарай М, ? частина огорожі 1, 2, ? частина колодязя - № 3, які розташовані на земельній ділянці 1528,5 кв.м., що належать ОСОБА_3; припинити право спільної часткової власності на житлове приміщення в житловому будинку розташоване за адресою с. Шовкопляси, вул. Шевченка, 21, Новосанжарського району, Полтавської області, в зв`язку з виділенням в самостійний об`єкт;

-визнати право власності на виділену частину приміщення, що розташована в с. Шовкопляси, вул. Шевченка, 21а, Новосанжарського району, Полтавської області, яке складається з приміщень: коридор 1-3, кімната 1-6, кімната 1-7, ванна 1-8 та частину господарських будівель і споруд у складі: сарай Г, навіс К, сарай Л, сарай М, ? частина огорожі - № 1, 2, ? частина колодязя - № 3, які розташовані на земельній ділянці 1528,5 кв.м. за ОСОБА_3, як самостійний об`єкт права власності;

-визнати право власності за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: с. Шовкопляси, вул. Шевченка, 21а, Новосанжарського району, Полтавської області;

-визнати право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 1528,5 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Шовкопляси, вул. Шевченка, 21а, Новосанжарського району, Полтавської області.

Рішенням Новосанжарського районного суду м. Полтави від 20 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_4

При ознайомленні з матеріалами справи було виявлено, що позивачкою ОСОБА_3 при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до норм ст. 88 ЦПК України вирішено не було.

До того ж, констатую, що судом першої інстанції не враховано, що позивачкою заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та три самостійні позовні вимоги майнового характеру, а судовий збір сплачено тільки за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що ставки судового збору щодо позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до норми ч. 3 вказаної статті, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до норми ч. 7 ст. 297 ЦПК України, при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Згідно з нормою п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а також не вирішено питання про судові витрати.

Вимоги вказаних норм Закону судом першої інстанції враховано не було, у зв`язку із чим, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо достягнення з позивачки судового збору за три самостійні позовні вимоги майнового характеру та розподілу вказаних судових витрат у відповідності до норм ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 297 ч. 7 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 про виділ у натурі житлового приміщення з нерухомого спільного майна, як самостійний об`єкт власності, та визнання права власності на виділене у натурі з нерухомого майна житлове приміщення, як на самостійний об`єкт права власності, повернути до Новосанжарського районного суду Полтавської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, в строк до 26 травня 2017 року.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: ОСОБА_1