РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Струсовському С.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними дії щодо відмови розірвати кредитний договір, списати заборгованість, нараховані відсотки, пеню, штрафні санкції та його розірвання,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання неправомірними дії щодо відмови розірвати кредитний договір, укладений між сторонами 25 грудня 2007 року, списати заборгованість, нараховані відсотки, пеню, штрафні санкції та його розірвання, посилаючись на те, що 22 липня 2012 року невстановлена особа таємно викрала у неї платіжну картку «Приватбанку», з якої в подальшому зняла грошові кошти в сумі 9200 грн., чим заподіяла їй матеріальної шкоди на вказану суму. Однак, незважаючи на відкриття кримінального провадження з цього приводу, керівництво ПАТ КБ «Приватбанк» відмовляється списати заборгованість, нараховані відсотки, пеню та штрафні санкції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини ПАТ КБ «Приватбанк» щодо викрадення у позивача вказаних грошових коштів, оскільки остання не вживала заходів щодо запобігання втрати (крадіжки) карти та ПІНа. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого останній надано на кредитну картку "Універсальна" суму кредитного ліміту в розмірі 1800 грн. Базова процентна ставка відповідно до даного договору становить 36% річних.

22 липня 2012 року біля 21 години невстановлена особа, перебуваючи в одній з кімнат готелю, що на залізничному вокзалі по вул. Проскурівській, 109 в м. Хмельницькому, шляхом вільного доступу таємно викрала банківську картку «Приватбанку», з якої в подальшому зняла грошові кошти в сумі 9200 грн., чим заподіяла ОСОБА_3 матеріальної шкоди на вказану суму.

Про вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, 6 грудня 2013 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до вимог п. 6.10. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт вживає заходів щодо запобігання втрати (крадіжки) карт, ПІНа чи інформації, нанесеної на карту.

Відповідно до вимог п. 8.4. Умов та Правил надання банківських послуг держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в СТОП - ЛИСТ платіжною системою.

Відповідно до вимог п. 6.8. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 30 квітня 2010 року №223, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, позивач не вживала заходів щодо запобігання втрати (крадіжки) карти та ПІНа.

Відповідно до вимог ст. 651 ч. ч. 1 та 2 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таких підстав для розірвання вищезазначеного договору суд не вбачає.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та так ими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 651 ЦК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними дії щодо відмови розірвати кредитний договір, укладений між ними 25 грудня 2007 року, списати заборгованість, нараховані відсотки, пеню, штрафні санкції та його розірвання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

19.04.2017