Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення в квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про вселення в квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - на рішення Южного міського суду Одеської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його, у період з 12 грудня 1987 року по 21 вересня 2010 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3, мають сина ОСОБА_4

Зазначав, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 55,9 кв. м.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 07 червня 2000 року, квартира складається: з житлової кімнати, площею 17, 4 кв. м, кухні, площею 9,1 кв. м, ванної кімнати, площею 2,6 кв. м, туалету, площею 1,0 кв. м, коридору, площею 11,3 кв. м, вбудованої шафи площею 0,4 кв. м, крильця (передня) площею 4,2 кв. м, та реконструйованого приміщення під магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 16,7 кв. м.

Вказував на те, що після розірвання шлюбу, йому з боку ОСОБА_3 створюються перешкоди у користуванні квартирою. Відповідач змінила замки вхідної двері та не допускає його в квартиру. Звернення до міліції та спроби вирішити спір мирним шляхом не призвели до результату. Він вимушений винаймати житло, що ставить його, як пенсіонера, в тяжке матеріальне становище.

Посилаючись на наведене, просив зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою та вселити його в квартиру.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6, у якому просили зобов'язати останнього припинити дії, які перешкоджають їм користуватись нежилим приміщенням - магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1», що складає 21/50 частини квартири АДРЕСА_1, та вселити їх в зазначене нежиле приміщення.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, вказували на те, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 55,9 кв. м, належить їм та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, по 1/3 частини квартири кожному. Одна з кімнат квартири була переведена у нежитловий фонд та реконструйована під магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6, останній змінив замки в нежитловому приміщені та не дає змоги їм користуватись зазначеним приміщенням, що на їх думку порушує їх права, як співвласників квартири, просили позов задовольнити.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 13 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Вирішено вселити ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_6 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користуванні реконструйованим нежилим приміщенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», площа якого складає 21/50 часток квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявники, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення первинного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій не оскаржується, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України не переглядається в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого 21 листопада 1994 року Одеським припортовим заводом, двокімнатна квартира АДРЕСА_1,загальною площею 55,9 кв. м, належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частках.

На підставі рішення виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області від 19 січня 1996 року № 12 приватному підприємцю ОСОБА_6 дозволено реконструювати вказану квартиру під квітковий магазин.

Розпорядженням Южненського міського голови Одеської області від 15 травня 2000 року виключено зі складу житлового фонду м. Южного кімнату № 2, площею 12,7 кв. м, приватизованої квартири АДРЕСА_1та переведено її до складу об'єктів соціального призначення під розміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

21 вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 замінила замки в спірній квартирі, внаслідок чого ОСОБА_6позбавлений права користуватися жилим приміщенням за вищевказаною адресою.

Задовольняючи первинний позов та частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами відсутня домовленість, передбачена ст. 358 ЦК України, про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

При цьому, ОСОБА_6, як співвласник майна, що є у спільній частковій власності, має право володіти і користуватися ним спільно із відповідачами, а оскільки позивачу чиняться перешкоди у користуванні цим майном, він має право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення у квартиру.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України.

Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Заперечення співвласника проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном або заперечення проти вселення співвласника та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність ключів від приміщення, вчинення скандалів, заміна замків, дверей тощо) при відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що співвласники чинять перешкоди у користуванні належною власністю.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення первинного позову, крім того27 травня 2014 року ОСОБА_6 звертався з заявою до Южненського міського відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області про чинення йому перешкод ОСОБА_3 в користуванні спільною квартирою. В результаті проведеної перевірки матеріали за його заявою списані до справи, що підтверджується копією висновку від 27 травня 2014 року та іншими матеріалами перевірки.

Ухвалюючи рішення про задоволення первинного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що оскільки позивачу чиняться перешкоди у користуванні майном, яке належить йому на праві спільної часткової власності, він має право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення у квартиру.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Южного міського суду Одеської області від 13 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року в частині задоволення первинного позову, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року в частині задоволення первинного позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська