Справа №295/3531/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Білінській Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 19.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 69 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних та кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 19.09.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору 19.09.2007 року та 10.11.2008 року між банком та ОСОБА_2, банком і ОСОБА_3 відповідно були укладені договори поруки. Згідно зі змістом позову, відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 18.02.2016 року утворилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 48 882,79 дол. США та 43 429,76 грн. пені, яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також з ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3, який відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ТП №005251 від 17.06.2016 змінив прізвище з «Чулій» на «Новіцький», звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», у якому просив суд визнати припиненим договір поруки №0/п2, укладений 10 листопада 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк». В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 вказав, що у звязку із неодноразовою зміною банком розміру відсотків за користування кредитом без його згоди як поручителя, збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення поруки.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, надав відповідні письмові заперечення (а.с. 131-133). Крім цього суду пояснив, що згідно з п. 9.2 кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення, зокрема, у разі порушення позичальником умов договору, та банк направляв позичальнику повідомлення про збільшення процентної ставки. Звертав увагу, що кредитний договір був укладений 19.09.2007 року, а договір поруки із ОСОБА_3 10.11.2008 року, тобто підвищення процентної ставки відбувалося до укладення оспорюваного договору поруки, а з моменту укладення договору поруки із позивачем за зустрічним позовом розмір процентної ставки не збільшувався.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» та підтримали в повному обсязі вимоги за зустрічною позовною заявою. Суду ОСОБА_4 пояснив, що до 2015 року з дружиною вчасно і в повному обсязі сплачували кошти за кредитним договором. Будь-яких договорів про внесення змін до договору поруки не підписував, жодних попереджень та вимог банку в письмовій формі не отримував. Початкова процентна ставка за користуванням кредитними коштами складала 11,90% річних, але у подальшому була збільшена до 27,80% річних, хоча умовами договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Звертав увагу, що згоди на такі зміни основного зобовязання не надавав, внаслідок підвищення розміру відсотків збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення поруки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та представників позивачів, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (із часом назва позивача змінилася на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 69 000,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 348 450,00 грн., на термін по 19.09.2027 року. Пунктом 1.3.1 вказаного договору встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 11,90 % річних протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Згідно із п. 1.3.2 кредитного договору, сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 9.2 договору.

19.09.2007 року та 10.11.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» й ОСОБА_2 та між банком й ОСОБА_3 відповідно були укладені договори поруки №0 та №0/п2, за умовами яких поручителі зобовязалися перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Пунктом 1.4 вказаних Договорів передбачено, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. У п. 2.1 вказаних договорів міститься заборона кредитора без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Згідно із п. 3.1, 3.2 договору поруки №0 від 19.09.2007, даний договір вступає з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та порука ОСОБА_2 припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по вищевказаному кредитному договору.

За змістом п. 3.1 договору поруки №0/п2 від 10.02.2008, цей договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Як вбачається із наданого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 18.02.2016 року складає 48 882,79 дол. США по кредиту та процентам, з них: заборгованість за кредитом 43 412,50 дол. США; заборгованість по процентам 5 470,29 дол. США та пеня у розмірі 43 429,76 грн., з них: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 20.04.2015 року по 18.02.2016 року 17 130,69 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 20.04.2015 року по 18.02.2016 року 26 299,07 грн.

Зобовязання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) відповідно до вимог ст. 530 ЦК України.

У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлених договором.

Положенням ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, що передбачено ч.1 ст.554 ЦК України. Відповідно до частини другої указаної статті, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що передбачено ч.1 ст.559 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст кредитного договору та договорів поруки, суд не знаходить правових підстав для припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки в ході судового розгляду справи не було встановлено, що між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладались певні угоди, які в подальшому змінювали умови основного кредитного договору із позичальником. При цьому як вбачається зі змісту пунктів 1.1 договорів поруки №0 та №0/п2, поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязались перед ПАТ "УкрСиббанк" відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх її зобовязань, що виникли із кредитного договору №0 від 19.09.2007, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Як було встановлено судом, умовами кредитного договору №0, зокрема п. 1.3.1, 1.3.2, 9.2, допускалась зміна розміру процентної ставки в сторону збільшення за ініціативою банку у разі настання певних обставин.

Натомість суд вбачає наявність підстав для припинення поруки за ч. 4 ст. 559 ЦК України, у відповідності зі змістом якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом (в редакції до 19.10.2016 указана частина статті так само допускала припинення поруки з тих самих підстав, але без привязки до інших законодавчих актів).

Судом встановлено та слідує із наданого банком розрахунку заборгованості, що останній платіж за кредитом («тілом» кредиту) та на погашення процентів за користування кредитом був здійснений 24.02.2015 року (а.с. 37, 40).

Судом також встановлено, що банком 04.11.2015 року відповідачам були направлені досудові вимоги від 02.11.2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором, а у березні 2016 ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із указаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25-35).

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, що передбачено ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

У постанові від 19 жовтня 2016 року по справі № 6-1265цс16 Верховним Судом України була висловлена правова позиція, із якої слідує, що «за змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

З настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за овердрафтом) пред'явити вимоги до поручителя».

Також суд враховує, що у мотивувальній частині наведеної вище постанови по справі № 6-1265цс16 Верховний Суд України зазначає, що «з 22 січня 2014 року почався період безперервного користування ПП "Водообробка та обладнання" овердрафтом, оскільки саме з цієї дати обліковується перша сума за кредитом у розмірі 125 294 грн. 35 коп. після погашення попереднього ліміту, а тому згідно з підпунктом 2.1 договору кредитування з 21 лютого 2014 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за овердрафтом з 21 лютого 2014 року) пред'явити вимоги до поручителя».

З огляду на те, що прострочена заборгованість за кредитним договором виникла із 20.03.2015 (згідно із договором про надання споживчого кредиту та графіком погашення кредиту), а ПАТ «УкрСиббанк» направило поручителям вимоги про погашення простроченої заборгованості лише 04.11.2015 та звернулось із позовом до поручителів у березні 2016 року, суд вважає за можливе визнати припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки, укладеним 10 листопада 2008 року із АКІБ «УкрСиббанк».

Оскільки ОСОБА_4 просив у своєму зустрічному позові визнати припиненим безпосередньо договір поруки, у той час як положення ст. 559 ЦК України передбачають припинення саме поруки, а не договору, - суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Зважаючи на правовий висновок, викладений у постанові ВСУ по справі №6-1265цс16 від 19 жовтня 2016 року, та з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи суд вважає за можливе також припинити і поруку відповідача ОСОБА_2 за договором поруки №0, укладеним 19 вересня 2007 року між останнім та АКІБ «УкрСиббанк», з наведених вище підстав.

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягує на користь останнього із ОСОБА_1 заборгованість по кредиту та процентам у сумі 48 882,79 дол. США та пеню у сумі 43 429,76 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 20 246,39 грн., а з ПАТ «УкрСиббанк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 554, 559, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в AT «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором №0 від 19.09.2007 року по кредиту та процентам у сумі 48 882,79 дол. США (сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят два долари США 79 центів) та пені у сумі 43 429,76 грн. (сорок три тисячі чотириста двадцять дев'ять грн. 76 коп.), а також 20 246 грн. 39 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_4 за договором поруки № 0/п2, укладеним 10 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов