Провадження № 2/359/987/2017
Справа № 359/375/17
«23» жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
17.01.2017 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернувся до суду з даним позовом, в якому просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за Договором позики № UА-6511 від 24.09.2016 року в розмірі 3 594,03 грн., з яких: сума непогашеної позики-1852,55 гривень, 2% за прострочення виплати позики - 1641,93 гривень, інфляційні нарахування -86,15 гривень, 3% річних- 13,40 гривень, та понесені судові витрати.( а.с.1-3).
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не направляв.
Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № UА-6511 про надання кредиту в сумі 2500 гривень зі сплатою процентів 1,30% в день від суми позики за кожний день користування, строком до 14.10.2016 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника. ( а.с.7-16).
Згідно п. 2.1 договору, позикодавець передає позичальнику у власність суму позики, а позичальник приймає на себе обов'язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики.
Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Договору, сторони погоджуються нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору; за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 2,00 відсотка за кожен день прострочення.
Згідно п.6.4 договору, цей договір набуває юридичної сили у момент надсилання суми позики позикодавцем на банківський рахунок позичальника та діє впродовж всього строку позики. Незалежно від строку позики, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором. Цей договір може бути достроково розірвано за спільною згодою сторін, одностороннє розірвання цього договору не допускається.
Як зазначено в п.6.10 договору, цей договір підписано позикодавцем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію», цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Цей договір також може бути підписано за допомогою інших засобів, що передбачені ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.
Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов'язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред'явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов'язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб'єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг.
Момент виконання продавцем обов'язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов'язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов'язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов'язань між сторонами.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов'язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов'язання та інформація про інші послуги, пов'язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов'язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов'язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, приписами ст.12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов'язання за Договором позики виконало, за його дорученням ТОВ «Вей Фор Пей», здійснило переказ грошових коштів у сумі 2500 гривень на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1, що підтверджується відповідними листами: ТОВ ФК « Вей Фор Пей» № 139-П від 16.12.2016 р. та ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-20170901/1150 від 04.09.2017 р. та № 20.1.0.0.0/7-20170921/4952 від 25.09.2017( а.с.8, 66-69).
В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за Договором позики належним чином не виконав, порушивши виконання умов договору, в результаті чого виникла заборгованість.
З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, зазначеного в позовній заяві (а.с.1), встановлено, що станом на 12.01.2017 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором позики в розмірі 3494,48 гривень, з яких: сума непогашеної позики -1852,55 гривень, пеня в розмірі 2% за прострочення виплати позики - 1641,93 гривень.
Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів, оскільки будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, зокрема залишку неповернутої суми позики, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Статтями 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
В свою чергу статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання в строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з твердженнями позивача, відповідач, який не виконав зобов'язання щодо повернення позики, у період з 15.10.2016 р. по 10.01.2017 року прострочив виконання грошового зобов'язання, доказів, які б спростовували ці твердження, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 86,15 гривень (1852,55(сума боргу)х1,047 (індекс інфляції за період з 15.10.2016-10.01.2017)-1852,55) та три відсотки річних - 13,40 гривень (1852,55грн./ 365х88х0,03=13,40грн.).
Правильність розрахунку, зазначеного в позовній заяві (а.с.3), судом перевірена.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 3594 гривні 03 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 1600 гривень, понесені позивачем по оплаті судового збору (а.с.4), підлягають стягненню на його користь з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,60,88,169,209,212,214,215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Рішення суду може бути переглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів