Справа № 466/7319/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

5 квітня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

установив:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності.

При цьому покликається на те, що нею та ОСОБА_2 28 вересня 2010року було укладено шлюб.

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3,03.06.2011року народження, який постійно проживає зі нею і перебуває на її повному утриманні.

Під час перебування в шлюбі ними було придбано у власність автомобіль марки Nissan Primastar (пасажирський-В) 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, який зареєстровано за відповідачем.

9 серпня 2016року вона звернулася до Сихівського районного суду м. Львова з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У звязку із наявністю спору про поділ майна вона звернулась до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна та визнання права приватної власності на 2/3 частки вище вказаного автомобіля.

Свої позовні вимоги в судовому засіданні позивач та її представник підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 57-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно належного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, належить загальне майно подружжя, яке знаходиться у подружжя або третіх осіб, враховуючи борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Не належить до спільної сумісної власності майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу за власні кошти або до шлюбу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 вересня 2010року уклали шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів 28.09.2010р. за № 2595 та видано свідоцтво про шлюб 1-СГ № 150465.

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3,03.06.2011року народження, який постійно проживає зі нею і перебуває на її повному утриманні.

Під час перебування в шлюбі ними було придбано у власність автомобіль марки Nissan Primastar (пасажирський-В) 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, який зареєстровано за відповідачем.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

9 серпня 2016року ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м. Львова з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Згідно із ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Протягом подружнього життя відповідач сім'ю не забезпечував, малолітній син проживає разом із позивачем, відповідач не працює та не сплачує аліментів.

Автомобіль необхідний позивачу для власних потреб та для задоволення потреб дитини.

Крім цього, відповідач був позбавлений права керування транспортним засобом за керування в нетверезому стані.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Окрім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України , ст.ст. 60, 61 ,65, 69-71, 74 СК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Nissan Primastar (пасажирський-В) 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору.

Припинити за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Nissan Primastar (пасажирський-В) 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору з виплатою компенсації вартості 1/3 частки автомобіля з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в розмірі 47837 (сорок сім тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 75 (сімдесят пять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 вікторії Юріївни судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 61 (шістдесят одну) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1159 (тисячу сто пятдесят девять) гривень 50 (пятдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4