Справа № 640/5933/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої - судді - Сенаторова В.М.,

за участю секретаря - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року до Київського районного суду міста Харкова з поданням, погодженим з в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику звернувся головний державний виконавець відділу ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги наявністю у боржника боргу за виконавчим провадженням № 50241729, який самостійно ним не сплачується, з боку боржника вчиняються дії щодо приховування місця свого проживання.

Державний виконавець до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Розглянувши подання старшого державного виконавця, суд вважає за необхідне його задовольнити, виходячи з наступного.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 2-1866/2010, виданий Московським районним судом м. Харкова 24.03.11 року щодо стягнення з ОСОБА_4 (20.01.1971 р. н., паспорт серії МН № 073036, виданий 16.11.01 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ № 394541 від 13.08.13 року, ШН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 3 288 305,09 грн.

На виконання зазначеного виконавчого документу, 18.02.16 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 50241729 та надано строк для самостійного виконання, але, у визначений державним виконавцем строк рішення суду виконано не було.

В якості забезпечення виконання виконавчого документу, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

17.02.17 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника, але було встановлено, що за вказаною адресою боржник відсутній.

За інформацією установ, які реєструють право власності на майно, за боржником зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна, які надані в іпотеку установам банків, що не є стягувачем у виконавчому провадженні ВП 50241729. Право власності на рухоме майно за боржником не зареєстровано.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Окрім того, боржник зобов'язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Ухиляючись від виконання рішення суду, боржником ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомлено державного виконавця про зміну місця проживання, що унеможливило виклик боржника на прийом державного виконавця, отримання необхідних для проведення виконавчих дій даних.

За даними Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області боржник ОСОБА_4, 20.01.1971 р. н. документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ № 394541 від 13.08.13, у зв'язку з чим має можливість покинути територію України.

Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, щодо боржника ОСОБА_4 в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.07 № 472, наявні дані щодо перетинання ним державного кордону України.

Вказані обставини, можуть свідчити про ризик виїзду боржника за кордон, що може призвести до унеможливлення виконання судового рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.і ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов'язання. Виходячи із положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об"єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров"я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що на Державну прикордонну службу України покладається також запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Таким чином, враховуючи наявність у боржника боргу за виконавчим провадженням № 50241729, який самостійно ним не сплачується, з боку боржника вчиняються дії щодо приховування місця свого проживання, суд вважає за необхідне задовольнити дане подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 шляхом заборони перетинання державного кордону України до виконання своїх зобов'язань по сплаті заборгованості за виконавчим листом № 2-1866/2010, виданим 24.03.11 Московським районним судом м. Харкова.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. п. 7 ст. 8, 377 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МН №073036, виданий 16.11.01 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ № 394541 від 13.08.13 року, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом заборони перетинати державного кордону України до виконання своїх зобов'язань по сплаті заборгованості за виконавчим листом № 2-1866/2010, виданим Московським районним судом м. Харкова.

Виконання ухвали про тимчасове обмеження права виїзду за кордон покласти на Державну прикордонну службу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -