Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/274/17
Номер провадження 2/540/162/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Порохні І.І.

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача-2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в судовому засіданні 03 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.05.2012р. між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір без номера, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості. Зобовязання за договором позичальник належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 28.02.2017р. має заборгованість. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором в розмірі 37217,83 грн. та судовий збір.

Ухвалою від 11.04.2017 до участі у справі в якості правонаступників відповідача залучено спадкоємців: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

03.05.2017 від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача та у задоволенні позову до неї відмовити в повному обсязі, а також у звязку з безпідставністю. Заперечення мотивоване тим, що розрахунок не оформлений належним чином, без зазначення посадової особи, яка має право його складати; не додано Умов надання споживчого кредиту фізичним особам за підписом померлої ОСОБА_4; довідка про умови кредитування підписана лише головою ПриватБанку ОСОБА_5, в ній не зазначена дата її прийняття чи затвердження; відсутня інформація з якого по який час діяли положення у тому варіанті, який представлений в довідці до суду, а також, що ці умови стосуються саме кредиту наданого ОСОБА_6 Відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду і не навів жодних поважних причин такого пропуску. З моменту смерті спадкоємця припиняються його зобовязання за кредитним договором і переходять до спадкоємців. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку. Тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Таким чином наданий позивачем розрахунок суперечить вимогам законодавства. Також вважає, що заява-анкета не може вважатися договором в розумінні ст.626 ЦК України, її зміст зводиться до того, що ОСОБА_4 лише висловила бажання на отримання кредиту, у розмірі 300,00 грн, що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Посилання позивача на те, що в анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_6 згодна з тим, що підписана нею Анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком Договір, а також те, що ОСОБА_4 зазначила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, є недопустимим доказом, оскільки не підтверджено її підписом. Жодної письмової згоди на збільшення кредитного ліміту з 300 грн до 3500 грн. ОСОБА_6 не надавала, що свідчить про те, що банк в односторонньому порядку без додержання письмової форми провів збільшення кредитного ліміту. Вважає, що усі нарахування проведені позивачем є нікчемними, так як зроблені з порушенням норм чинного законодавства (а.с.62-65).

Представник позивача у судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37).

Відповідач-1 позов не визнала та зазначила, що після смерті матері їхній брат відносив свідоцтво про смерть до «Приватбанку», але з якою метою не відомо, про наявність у матері кредитки вона не знала, хоча остання проживала з нею до дня смерті близько 8 років. Останні 5 років перед смертю отримувала пенсію у Мегабанку. Відповідач-2 та її представник позов не визнали з підстав викладених у заперечені, при цьому відповідача-2 зазначила, що вперше дізналася про існування кредиту після надходження документів з суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 23.05.2012р. ОСОБА_4 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка зі змісту анкети спільно з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та ОСОБА_7 становить договір про надання банківських послуг без номера між нею та ПАТ КБ ПриватБанком, за умовами якого банк видав Клієнту картку Кредитка «Універсальна» з базовою відсотковою ставкою 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році з бажаним лімітом 300 грн (а.с.6-7).

За умовами договору (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов) після отримання від клієнта всіх документів, банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити, що є безумовною згодою клієнта про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.25).

ОСОБА_7 банку щомісячний платіж становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та вноситься до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.7).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 28.02.2017р. заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 37217,83 грн, з яких: 2339,94 грн заборгованість за кредитом; 29 342,76 грн - заборгованість за процентами; 3286,66 грн нарахована комісія; 2248,47 заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-5).

В судовому засіданні відповідачі зазначали, що банком не надано всіх документів, які свідчили б про укладення між їхньою матірю та позивачем кредитного договору, оскільки крім заяви-анкети інші документи нею не підписані, але на пропозицію суду заявити клопотання про їх витребування відмовилися, посилаючись на те, що кожна сторона самостійно розпоряджається своїми правами та обовязками і банк не скористався своїм правом надати інші документи.

Даючи оцінку доводам сторін в цій частині суд виходить з наступного.

ОСОБА_7 із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У звязку із цим доводи позичальника про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) не можна визнавати необґрунтованими.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_7 ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення договору між ним та померлою ОСОБА_4, оскільки надані ним документи крім Анкети-заяви не містять її підпису, що свідчить про те, що він належним чином укладений не був.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11.03.15р.

Разом з тим, як убачається з актового запису про смерть № 07 від 23.02.2015,ОСОБА_4 19.02.2015 померла (а.с. 44).

З наданої приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 до суду інформації № 412/01-16 від 10.04.2017 вбачається, що нею заведена спадкова справа за № 29/2015 від 06.08.2015 р. після померлої ОСОБА_4. Спадкоємцями за законом є дві доньки померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.Іншим спадкоємцем по закону є син померлої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який від спадщини відмовився (а.с.46).

Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Відповідно до п.32 ч.2 ППВССУ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

За змістом ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, або протягом одного року від настання строку вимоги, якщо він не знав і не міг знати про відкриття спадщини. Кредитор, який не предявив вимоги до спадкоємців у вказані строки, позбавляється права вимоги.

11.04.2017 на електронну адресу позивача було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, а 12.04.2017р. направлено лист у яких зазначено, що до участі у справі залучено правонаступників відповідача та розяснено особам, які беруть участь у справі порядок надання доказів на підтвердження своїх вимог чи заперечень (а.с. 53, 55, 69), а тому відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України він повинен був надати суду докази щодо права стягнення коштів зі спадкоємців боржника, але жодних доказів він не надав, чим також не виконав вимоги, передбачені ч. 3 ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 207, 1281 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 травня 2017 року

Суддя: