Провадження № 2/185/896/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 652,90 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNI1RG202810193 від 25.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 712,80 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту - 24.03.2015 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позивальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 26.10.2016 року виникла заборгованість у розмірі 11 652,90 грн., яка складається з наступного: 3 877,15 грн. заборгованість за кредитом; 2,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 845,46 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 896,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 531,09 грн. штраф (процентна складова).

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення на позов, відповідно до змісту яких визнала позов частково, а саме в частині заборгованості за кредитом у розмірі 3 877,15 грн. та по процентам у розмірі 2,69 грн. В іншій частині позовних вимог просила суд відмовити, так як Умови та правила надання банківських послуг нею підписані не були, тому вимоги про стягнення пені та штрафів є незаконними. Крім того, умови кредитного договору, за якими вона повинна сплатити відповідачу, крім відсотків за користування кредитом, ще й щомісячну комісію за обслуговування кредиту, є несправедливими умовами договору та відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» ці умови договору є незаконними.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до укладеного договору № DNI1RG202810193 від 25.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 712,80 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.03.2015 року на споживчі цілі.

Кредитний договір складається з Заяви позичальника про надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка), Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та тарифів Банку.

Сторони у договорі визначили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «25» по «29» число кожного місяця позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 262,07 грн., з 30.03.2014 року в сумі 402,98 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Згідно п. 5 заяви позичальника відповідач зобов'язалася сплачувати щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 140,91 грн.

Відповідач ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) - складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві від 25.09.2013 року.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не виконувала умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, то, станом на 26.10.2016 року, у неї виникла заборгованість перед банком у розмірі 11 652,90 грн., яка складається з наступного: 3 877,15 грн. заборгованість за кредитом; 2,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 845,46 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 896,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 531,09 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду належним чином оформлені копію заяви позичальника про надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка), Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та тарифів Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як зазначено вище, 25.09.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), який відповідає вимогам чинного законодавства та волі сторін, які його підписали.

Відповідно до ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач власноручним підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами споживчого кредитування на власні потреби в ПАТ КБ "Приватбанк", його недоліками та перевагами, та те, що Банк надав останній в письмовій формі та в повному об'ємі всю інформацію, передбачену п. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи кредитну угоду та підтверджуючи підписом, відповідач взяла на себе зобов'язання сплачувати комісію банку у розмірі 140,91 грн. щомісячно.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії, але лише тоді, коли вони не були зазначені у договорі.

Тобто, законом передбачено право позичальника, у разі нарахування комісії за користування кредитними коштами, не сплачувати їх, якщо про інше не було домовленості.

За положеннями ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пункт п. 5 Договору зобов'язує позичальника щомісяця сплачувати комісію. Плата за кредит - це проценти та комісії, які Позичальник сплачує Банку за надання та обслуговування кредиту згідно з умовами кредитного договору.

Відповідно до ч. 14 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Із цього пункту слідує, що банкам надано право нараховувати як відсотки так і комісію, якщо вона передбачена договором.

Відтак, умови договору № DNI1RG202810193 від 25.09.2013 року в частині сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 140,91 грн. не суперечать Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину, ОСОБА_1, було вільним і відповідало її внутрішній волі; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Одночасно, суд звертає увагу на вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 р.), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу 531,09 грн. (процентна складова) призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3 877,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2,69 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 845,46 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 5 896,51 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № DNI1RG202810193 від 25.09.2013 року станом на 26.10.2016 року в розмірі 10 621 (десять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 81 грн., яка складається з наступного:

- 3 877 (три тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом;

- 2 (дві) грн. 69 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 845 (вісімсот сорок п'ять) грн. 46 коп. - заборгованість по комісії;

- 5 896 (п'ять тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 51 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко