Справа № 524/1457/17
Провадження № 2/524/1260/17
18.04.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Рибалки Ю.В.,
при секретарі - Денисенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що протягом десяти років проживала з відповідачем однією сім'єю, проте у зареєстрованому шлюбі вони не перебували.
Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1017.
З серпня 2015 року батько проживає окремо, з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про нього, у вихованні дитини жодної участі не приймає. Малолітній ОСОБА_3 фактично позбавлений піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує його харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує його.
Просила позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської рад Соколова А.В. у судове засідання не прибула, попередньо надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просила ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав.
Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю, проте у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1017.
З серпня 2015 року ОСОБА_2 проживає окремо, з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про нього, у вихованні дитини жодної участі не приймає. Малолітній ОСОБА_3 фактично позбавлений піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує його харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує його.
Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» №1086 від 03.11.2016 (а.с.13).
Згідно з повідомленням Кременчуцької загальноосвітньої школи №17 від 07.11.2016, відповідач свого сина ОСОБА_3, учня 3-В класу, до школи не приводить, не забирає та не відвідує батьківські збори. Навчанням сина не цікавиться. ОСОБА_3 виховує мати.
ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його заявою, засвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Васильченко О.Б. від 22.08.2016, зареєстровано в реєстрі за №668 (а.с.14).
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надав висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 30.12.2016 №1300, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо своєї доньки, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».
З врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків дає підстави для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 164, 180, 182 СК України ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 224, 233 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.
Суддя Ю.В. Рибалка