Справа № 694/408/17
провадження 2-о/694/24/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

27.04.2017року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Блискавці А.С.,

за участі заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Кобиляцька сільська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01 січня 2000 року по день смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вимоги заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер вітчим заявниці- Колінець П.С. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розташованої на території Кобиляцької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, що належить спадкодавцю. У грудні 2016 року заявниця звернулася до Звенигородської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Але у прийнятті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю повинен встановити суд. Сімейні стосунки між заявницею та спадкодавцем виникли приблизно з 1968 року, саме тоді, коли її мати уклала шлюб зі спадкодавцем. 28.09.1968 року між її матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_3, було укладено шлюб. Покійний вітчим ОСОБА_3 до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. проживав в с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області. Спадкодавець на день смерті проживав зі заявницею, за яким вона здійснювала постійний догляд, як за членом сім'ї. Вона особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, вели спільне господарство. У зв'язку з вище викладеним, заявниця просить встановити факт проживання однією сім'єю.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала повністю та просила задовольнити.

Представник заявниці ОСОБА_2 підтримала заяву та просила її задовольнити. Пояснила, що померлий ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживали однією сім'єю в с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області та вели спільне господарство. Інших родичів у померлого окрім заявниці немає.

Представник заінтересованої особи Кобиляцької сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільська рада звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності їх представника. Заяву підтримують та не заперечують проти її задоволення.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який до дня смерті проживав в с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області, свідоцтво про смерть видане відділом РАЦС Звенигородського районного управління юстиції від 11.04.2005 року Серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді

земельної ділянки розташованої на території Кобиляцької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Кобиляцькою сільською радою 11 лютого 2002 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 171 (а.с.12).

З постанови державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не склав, факт проживання однією сім'єю не встановлено (а.с.8).

Заявниця ОСОБА_1 є громадянкою України, яка народилася в с. Кобиляки Звенигородського району Черкаської області 09.01.1958 року, що проживає в с. Кобиляки Звенигородського району Черкаської області де й зареєстрована, про що свідчить фотокопія паспорта Серія НОМЕР_4 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 01.04.2004 року (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів, також був, інший спадкоємець ОСОБА_6, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.10).

Сімейні стосунки між ОСОБА_1 та спадкодавцем виникли приблизно з 1968 року, коли її мати уклала шлюб зі спадкодавцем. Так, 28.09.1968 року між ОСОБА_5, яка являється матір'ю ОСОБА_1.(копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.06.2011року) та ОСОБА_3, було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 25 (а.с.13).

02.10.1980 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та змінила прізвище на - « ОСОБА_1».

Відповідно до довідки № 96 виданої 30.03.2017р. встановлено, що покійний вітчим заявниці ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. проживав в с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області (а.с.17).

Спадкодавець на день смерті проживав зі заявницею, за яким вона здійснювала постійний догляд, як за членом сім'ї. Особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кобиляцької сільської ради № 53 від 23.02.2017р.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які постійно проживають в с. Кобиляки Звенигородського району підтвердили той факт, що ОСОБА_1 є падчеркою померлого ОСОБА_3, зі свідчень вбачається, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 разом проживали у будинку, вели спільне господарство.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Той факт, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 проживали однією сім'єю не менше як п'ять років по день смерті підтверджується письмовими доказами в матеріалах справи та показами свідків у судовому засіданні.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявницею права, на законних підставах, звернутися в державну нотаріальну кантору та, відповідно до діючого законодавства України, оформити спадщину після смерті вітчима і отримати відповідне

свідоцтво про право на спадщину за законом.

Оскільки, судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 дійсно проживав однією сім'єю та вів спільне господарство із ОСОБА_1, даний факт підтверджується показами свідків і дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, факт проживання однією

сім'єю має для заявниці юридичне значення і впливає на прийняття нею спадщини, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім'єю підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 234, 256- 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01 січня 2000 року по день смерті ОСОБА_3.

Повний текст рішення виготовлено 03 травня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського

районного суду Т.В. Гончаренко