Справа № 515/2336/14-ц
Провадження № 2/515/703/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, посилаючись на наступні обставини.

19 січня 2014 року на автодорозі Одеса-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобілі НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та LEXUS ES 350 держзнак ВН3274СХ під керуванням ОСОБА_5 В результаті даної ДТП власнику автомобіля LEXUS ES 350 ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 15814,67 грн.

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу RENAULT Magnum застраховано ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" на умовах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено із співвідповідачем ОСОБА_2

На підставі заяви ОСОБА_6 та відповідних документів їй було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 9279,19 грн. В зв'язку з цими обставинами, позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів в порядку регресу вищевказану суму страхового відшкодування в розмірі 9279,19 грн.

Представник позивача надав в судове засідання заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, будучи належним чином сповіщений про розгляд справи, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, будь-яких заяв про причини неявки та можливість розгляду справи у його відсутності або заперечень проти позову до суду не надав, також відповідачем не надано суду повідомлень про його місце проживання або місцезнаходження під час провадження справи, згідно ст.77 ЦПК України, а тому вважається, що відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлений про розгляд справи та не з'явився в судове засідання без поважних причин, тому наявні підстави для розгляду справи у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно ст.60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги, що відповідачами не надано будь-яких заперечень проти позову, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши наявні докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.

Статтею1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує.

Згідно п.4 роз'яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 19 січня 2014 року о 01 год.50 хв. на автодорозі Одеса-Київ 197 км + 350 м між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та LEXUS ES 350 держзнак ВН3274СХ під керуванням ОСОБА_5 підтверджені постановою суду від 05.02.2014 року (а.с.5), згідно якої відповідач ОСОБА_4 визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода. Між винними діями ОСОБА_4 та заподіяною шкодою власнику автомобіля LEXUS ES 350 ОСОБА_6 наявний прямий причинний зв'язок. Дана постанова ніким не оскаржена та набрала законної сили.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом також встановлено, що розмір шкоди, завданої відповідачем внаслідок ушкодження автомобіля НОМЕР_2 підтверджений матеріалами справи (а.с.7-8). Також доведені і ті обставини, що між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та власником RENAULT Magnum держзнак ВН7754СН ОСОБА_2 з 15.04.2013 р. існували договірні правовідносини, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.9), на виконання своїх зобов'язань, за якими позивач визнав вказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком (а.с.11) і відшкодував власнику автомобіля ОСОБА_6 завдану їй шкоду в розмірі 9 279,19 грн. (а.с.13).

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страховик або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з п.38.2, 38.1.1. ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем НОМЕР_1 керував ОСОБА_4, що встановлено постановою Татарбунарського районного суду (а.с.5). Таким чином, до ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" перейшло право вимоги до ОСОБА_4 В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував позивачу витрати на виплату страхового відшкодування. Враховуючи вищезазначене, з ОСОБА_4 на користь ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" належить стягнути витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування в повному розмірі.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивача відшкодування у порядку регресу з ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили його вину у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, судом не можуть бути прийняті до уваги вимоги позовної заяви щодо стягнення страхового відшкодування з відповідачів у солідарному порядку, оскільки, згідно вимог статей 543, 1190 ЦК України несуть солідарну відповідальність перед потерпілими особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру. Будь-яких доказів на підтвердження заподіяння шкоди спільними діями відповідачів суду не надано, а тому відсутні підстави для стягнення витрат, понесених страховою компанією з відповідача ОСОБА_2

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ґрунтується на законі, доведений документально та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з тим, що позивач є стороною, на користь якої ухвалене судове рішення і ним документально підтверджена сума понесених ним судових витрат, на його користь відповідно підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 судовий збір в ромірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.1166, 1187,993 ЦК України, ст.ст.58-60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" майнову шкоду в розмірі 9 279,19 (дев'ять тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн.19 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Сивоконь