Справа № 359/875/16-ц
Провадження № 2/359/95/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О., Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

01.02.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03.03.2011 року у розмірі 19300,26 гривень , яка складається з: 11029,86 грн. - заборгованість за кредитом, 6125,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 895,25 грн. (процентна складова) (а.с. 2,3).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.03.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.11.2015 має вищевказану заборгованість.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, однак в судове засідання 10.04.2017 року не зявився, про причини суд не повідомив. Згідно з наявними у справі клопотанням представник позивача при зверненні до суду просив розглянути справу без участі представника позивача (а.с.39). В додаткових поясненнях, наданих представника позивача в судовому засіданні, вони стверджували, що зняття кредитних коштів з карткового рахунку відповідача було здійснено 31 березня 2015 року дзвінком до банку на номер гарячої лінії 3700 та з відповідною авторизацією відповідача, шляхом проведення «експрес-платежу» на інший картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач суду пояснив, що в березні 2015 року йому на телефон почали телефонувати, спочатку особа представилась співробітником «ПриватБанку» повідомила про перерахування йому коштів, потім були дзвінки, що навели його на думку про шахраїв, тому він подзвонив на номер гарячої лінії «Приватбанку» 3700 та заблокував картку, а після роботи зайшов до відділення та перевипустив нову картку. 31 березня 2015 року біля 11-20год. він виявив що номер його мобільного телефону, який прикріплений до карткового рахунку, заблоковано та, як пізніше йому стало відомо, в цей час, коли він знаходився на екзамені в інституті, з його карткового рахунку шахраї зняли кошти шляхом поповнення мобільного телефону через СМС-банкінг та списання експрес-платежів по телефону 3700 в розмірі 11020 гривень. Він знову зателефонував до гарячої 3700 та заблокував картку, оформив заявку на розгляд до служби безпеки «ПриватБанку». А також звертався до ПрАТ «Київстар» для установлення осіб, які заблокували та відновили Сім-карту та до територіального відділку міліції №3 Шевченківського РУГУ МВС України. Позов він не визнає, бо коштів не знімав, телефон нікому не передав.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, 03.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.03.2011 року (а.с. 7).

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.03.2011 та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.7, 8).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.03.2011 відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зазначений факт відповідачем не оспорюється.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.8-31).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4-6) встановлено, що станом на 30.11.2015 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 19300,26 гривень , яка складається з: 11029,86 грн. - заборгованість за кредитом, 6125,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 895,25 грн. (процентна складова).

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні розрахунку, а також виписки по рахунку (а.с.4-6,131-134,135-137) станом на 31.03.2015 року заборгованість за відповідачем ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором б/н від 03.03.2011 року була відсутня.

Як вбачається з наданих позивачем виписок по рахунку (а.с.53-54, 135-137) зазначена позивачем заборгованість за кредитом в сумі 11029,86 грн. виникла внаслідок операцій, проведених з картковим рахунком: поповнення мобільного +75 через СМС-банкінг, переказу коштів на «Скарбничку» та списання експрес-платежів по телефону 3700 грн.

Відповідачем факт отримання кредитних коштів в зазначеній позивачем загальній сумі 11029,86 грн. не визнається.

Зокрема, як зазначив відповідач в своїх поясненнях, 15.03.2015 р. після дзвінка невідомої особи, яка намагалася дізнатися код підтвердження на переказ коштів на його кредитну картку, зателефонував до гарячої лінії «Приватбанку» 3700 та заблокував картку. В цей же день звернувся до відділення «Приватбанку», де йому перевипустили картку VISA GOLD( 198174), запевнивши, що ніхто не зможе її використати.

Згідно з довідкою №34 від 16 липня 2015 року, виданої Приватним вищим навчальним закладом Університетом новітніх технологія, ОСОБА_1 був присутній в Університеті новітніх технологій на іспиті 31.03.2015 з 12:10 по 16:30 згідно розкладу екзаменаційної серсії (а.с.52), та з приводу зняття коштів за допомогою номеру його мобільного телефону в квітні 2015 року звертався до ПрАТ «Київстар» та до Шевченківського РУ ГУМВС України в Києві (а.с.58-60).

На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, позивачем також була надана письмова інформація (а.с.167), згідно з якою 31.03.2015 з номеру +75 було здійснено дзвінок на гарячу лінію «3700» та проведено експрес-платіж на суму 5100 грн. та 5100,00 грн. на карту №243430. Аудіозапис телефонної розмови відповідно до ухвали суду про витребування документів, позивачем надано не було, лише неодноразово 08.11.2016, 14.11.2016 та 01.03.2017 (а.с.153, 159, 174) суду повідомлялось про неможливість її надання у визначений судом строк.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.1.5.13, п. 1.1.5.29 та п.2.1.1.7.4 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки(рахунку) на рух коштів, номеру мобільного телефону на надання банківських послуг. Тримач несе відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту звернення тримача карти в Банк і повідомлення про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки карти в СТОП-Лист платіжною системою, а в випадку підключення до послуги «екстрені гроші» - також протягом часу блокування платіжної карти.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що зазначені кредитні грошові кошти на загальну суму 11029,86 грн. були отримані саме відповідачем ОСОБА_1, або були зняті внаслідок порушення ним Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, в також, що списання коштів з карткового рахунку відповідача було здійснено ПАТ «КБ «Приватбанк» з дотриманням процедури авторизації, суду надано не було.

А надані позивачем розрахунок та виписки по особовому рахунку відповідача суд вважає неналежними і недостатніми доказами, які б підтверджували ці обставини, докази, які витребовував суд: аудіозапис телефонної розмови, а також інформацію про власника картки, на яку були перераховані кошти, позивачем надано не було.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів на вказану позивачем суму, вимоги щодо стягнення цієї суми, а також нарахованих банком процентів, пені та штрафів суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати в сумі 1378 гривень 00 копійок по оплаті судового збору (а.с.1) відшкодуванню не підлягають у звязку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60,61, 79, 88, 169, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів