Справа №478/2375/16-ц
пров. №2/478/78/2017
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2017 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

з участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» Казанківського району Миколаївської області про розірвання договору оренди землі,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ Відродження Казанківського району про розірвання договору оренди землі, в якій зазначив, що відповідно до Державного акту від 14 березня 2008 року серії ЯЕ №918795 його баба ОСОБА_4 набула права власності на земельну ділянку площею 6,63 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, якою користувалося СТОВ «Відродження» відповідно до договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року строком на 5 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №54.

Після смерті баби, що мало місце 17.10.2013 року, ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, 21.07.2015 року зареєстрував своє право власності на успадковану земельну ділянку.

На його звернення до відповідача з попередженням про наміри самостійно обробляти успадковану земельну ділянку, оскільки термін дії договору оренди землі закінчився 16.02.2014 року, останній повідомив його про наявність існуючого договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року його бабою ОСОБА_4 строком на 49 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №54, тобто договір має таку ж дату і реєстраційний номер, що і договір строком на 5 років.

Посилаючись на те, що договором оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи та посилаючись на систематичне невиконання відповідачем своїх обовязків за договором оренди щодо сплати орендної плати, просив розірвати договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Відродження» строком на 49 років та стягнути судові витрати

11.04.2017 року позивач ОСОБА_1 надав суду письмову заяву про доповнення підстав позову в якій зазначив, що розмір та умови орендної плати зазначені в спірному договорі оренди землі суперечать чинному законодавству, оскільки в п.9 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2000 грн., що становить 3,4 % від грошової оцінки землі, однак в п.5 договору відсутні дані щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, з 2012 року по теперішній час СТОВ «Відродження» не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, а надана представником відповідача розписка від 14 березня 2008 року не містить посилання на те, що отримані орендодавцем ОСОБА_4 грошові кошти є орендною платою. Посилаючись на те, що на момент надання розписки не існувало спірного договору оренди землі та спірний договір оренди не передбачає внесення орендної плати наперед одним платежем, що вказує на систематичне невиконання відповідачем п.10 спірного договору, просив розірвати договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Відродження».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Представник відповідача СТОВ «Відродження» - ОСОБА_3 зазначив, що між ОСОБА_4 та СТОВ «Відродження» був укладений договір оренди землі строком на 49 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №54. Відповідно до розписки наданої орендодавцем ОСОБА_4 14 березня 2008 року підприємством сплачено останній орендну плату в сумі 20000 грн. Посилаючись на те, що підприємством умови договору виконуються належним чином, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 01 грудня 2008 року між СТОВ «Відродження» та громадянкою ОСОБА_4, яка в силу Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №918795 від 14.03.2008 року, являлася власником земельної ділянки, площею 6,63 га, розташованої на території Казанківської селищної ради Миколаївської області, була досягнута домовленість про передачу належної їй земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Ця домовленість реалізована правочином (договором) з додержанням визначеної законом письмової форми, який зареєстровано 16 лютого 2009 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №54, тому є укладеним з моменту його державної реєстрації.

За правилами статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть встановити у договорі поєднання різних форм орендної плати.

Відповідно до пунктів 9, 11, 14 вказаного договору сторони домовились, що відповідач СТОВ «Відродження» зобов'язаний сплачувати орендодавцю ОСОБА_4 орендну плату, яка за один рік складає 2000,00 грн. в строк до 30.07. і 30.11. кожного року. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, сплачується пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожний день прострочення.

За змістом пункту 13 договору оренди розмір орендної плати переглядається один раз на рік у визначених цим пунктом випадках.

Судом встановлено, що розмір орендної плати не змінювався.

З розписки, наданої представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_4 отримала 20 000 грн. (а.с. 60).

В умовах визначених в п. 38 договору оренди землі сторони домовились про те, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу одної із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до п.40 договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для умов зміни або розірвання договору (а.с.48-49).

Після смерті ОСОБА_4, що мало місце 17.10.2013 року, належну їй земельну ділянку успадкував спадкоємець ОСОБА_1, який згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.07.2015 року набув право власності на земельну ділянку, площею 6,63 га, з кадастровим номером :06:000:0011 (а.с.7).

Успадкувавши земельну ділянку спадкоємець ОСОБА_1 успадкував права та обовязки орендодавця ОСОБА_4, визначені договором оренди земельної ділянки від 01.12.2008 року, які не припинилися внаслідок її смерті.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата орендної плати.

Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 146цс12.

На заперечення доводів позивача щодо невиплати орендної плати та на підтвердження пояснень про виплату орендної плати при укладенні договору за весь строк оренди відповідачем надана розписка про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 20000 грн. Ця розписка виконана на окремому аркуші паперу, ОСОБА_4 в присутності своєї доньки власноручно писала своє прізвище, імя та по батькові, суму грошових коштів, яку отримала в чому і підписалась (а.с.60).

Відповідно до видаткового касового ордеру №68 від 21.03.2008 року ОСОБА_5 отримав від головного бухгалтера 20 000 грн., підстава - орендна плата за 49 років ОСОБА_4 (а.с.81).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, який виконував обовязки директора господарства з 01.01.2008 року по 01.04.2008 року, підтвердив факт видачі ОСОБА_4 в рахунок розрахунків за оренду вказаної земельної ділянки 20000 грн., натомість ОСОБА_4 надала розписку про отримання зазначеної суми.

Отже, в наданій розписці зазначено факт отримання ОСОБА_4 грошової суми у розмірі орендної плати за оренду земельної ділянки відповідно до вказаного договору.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно із ст. 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За такого, даючи оцінку наданим відповідачем на підтвердження виплати орендної плати письмовим доказам (розписки по отримання грошей), суд приходить висновку, що цей доказ є підтвердженням факту виплати орендної плати.

Позивачем не доведено, що вказана розписка написана ОСОБА_4 внаслідок виникнення між сторонами інших правовідносин.

Таким чином, відповідачем доведено факт отримання орендодавцем ОСОБА_4 від орендаря наперед грошових коштів в рахунок орендної плати за договором оренди спірної земельної ділянки, виходячи із розрахунку 2000 грн. на рік. Зокрема, за 2008-2016 роки за договором оренди орендодавець мав отримати 16000 грн. орендної плати.

За такого, заборгованість у відповідача перед позивачем за період, заявлений позивачем у позові (2012-2016 роки), відсутня.

Посилання позивача про те, що зміст п.40 наданого відповідачем копії договору оренди землі передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору,є безпідставними. Оскільки, в судовому засіданні судом досліджено оригінал спірного договору в якому п.40 містить закреслення запропонованих в бланку договору можливих варіантів його умов (а.с.48-49). Зміст вказаного пункту договору є чітким і зрозумілим. До того ж у такому ж варіанті тексту відбулася державна реєстрація вказаного договору .

За таких обставин, суд приходе до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» Казанківського району Миколаївської області про розірвання договору оренди землі, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя