АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/6238/16-ц Головуючий у 1-й інстанції - Лісовська О.В.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/3638/2017 Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про захист права на повагу до гідності та честі, покладення зобов'язання вчинити дії чи заборонити вчиняти дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про захист права на повагу до гідності та честі, покладення зобов'язання вчинити дії чи заборонити вчиняти дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у розподілі судових витрат (витрат на правову допомогу адвоката) на користь відповідача, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, вирішивши питання про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 суми витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 1200 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги.

Справа в апеляційній інстанції переглядається колегією суддів в частині відмови у розподілі судових витрат (витрат на правову допомогу адвоката) на користь ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про захист права на повагу до гідності та честі, покладання зобов'язання вчинити дії чи заборона вчиняти дії.

Між відповідачкою ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Володимира Руденка» 03.10.2016 року був укладений Договір № 15/2016 про надання правової допомоги.

Інтереси відповідачки у судових засіданнях представляв адвокат Руденко В.Б., що підтверджується ордером від 03.10.2016 року.

08.11.2016 року був складений Акт приймання - передачі правової допомоги до Договору від 03.10.2016 року, відповідно до якого загальна вартість робіт становить 1200, 00 грн., зокрема, за складання процесуальних документів та участь у судових засіданнях. Вказана сума була сплачена відповідачкою, згідно квитанції від 06.10.2016 року.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача витрат на правову допомогу.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції в рішенні суду виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання правової допомоги був укладений між відповідачкою та Адвокатським бюро, витрати за надання правової допомоги відповідачкою були сплачені на рахунок Адвокатського бюро, у судових засіданнях приймав участь адвокат Руденко В.Б., згідно ордеру.

Суд першої інстанції посилаючись на відсутність відповідних доказів на підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатським бюро та адвокатом допомоги, окрім договору, акту та квитанції про сплату наданих послуг дійшов висновку про не можливість визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про захист права на повагу до гідності та честі, покладання зобов'язання вчинити дії чи заборона вчиняти дії.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про захист права на повагу до гідності та честі, покладення зобов'язання вчинити дії чи заборонити вчиняти дії - відмовлено.

Між відповідачкою ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Володимира Руденка» 03.10.2016 року був укладений Договір № 15/2016 про надання правової допомоги.

Інтереси відповідачки у судових засіданнях представляв адвокат Руденко В.Б., що підтверджується ордером від 03.10.2016 року, виданим Адвокатським бюро «Володимира Руденка» та витягом з договору № 15/2016 про надання правової допомоги від 03.10.2016 року (а.с.92,93-94).

Представником відповідача 09.11.2016 року подано до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1200 грн. з розрахунком витрат (з урахуванням обмеження таких витрат згідно зі ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») та долучено квитанцію про сплату коштів за юридичні послуги в сумі 1200 грн., а також акт від 08 листопада 2016 року приймання - передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 15/2016 від 03.10.2016 року (а.с.101-103).

Згідно ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п.47 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Пунктом 48 Постанови роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки в матеріалах справи наявні необхідні належні та допустимі докази представництва інтересів відповідача адвокатом Руденко В.Б., а також документальне підтвердження оплати правової допомоги та розрахунок таких судових витрат відповідача відповідно до вимог закону, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу.

Крім того, за подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1212 грн. 65 коп. (а.с.182), які підлягають стягненню з позивача на користь скаржника.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення судових витратналежить змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн., а також суму витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 1212 грн. 65 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року - змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 1200 грн., а також суму витрат за подання апеляційної скарги у розмірі 1212 грн. 65 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді