Справа № 209/754/17
Провадження № 2/209/734/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 березня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №71.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 07.03.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Головною причиною непорозумінь є відсутність між ними спільного потягу, гармонійної фізичної близкості, без радості, яку доставляє така близкість. Як жінка, вона не відчуває себе щасливою, радісною та бажаною. Не отримує від відповідача ні допомоги, ні захисту, ні підтримки. Це її принижує морально. У неї пропадає інтерес до життя та стремління будь-що робити. Почувається пригніченою та беззахисною, оскільки з відповідачем досить часто виникають непорозуміння, сварки, скандали та з'ясування стосунків, що створює досить агресивну атмосферу подружнього життя. Налагодити взаємовідносини та вирішити проблеми їм не вдається, оскільки у них із відповідачем різні погляди на життя, взаємовідносини, виховання дитини, ведення побуту, сумісний відпочинок. Конфлікти ніколи не несуть вичерпний характер, оскільки усі її прохання відповідач ігнорує та не бажає дослухаться до висловлених нею думок чи пропозицій. Всі її намагання налагодити ситуацію в сім'ї, прохання до відповідача змінити його ставлення та погляди на сімейні проблеми не знайшли підтримки та реакції з боку відповідача. Він продовжує жити лише своїми інтересами. У результаті в сім'ї склалася нездорова обстановка, що, на її погляд, вкрай негативно впливає на виховання дитини та на її психіку. Її це глибоко хвилю та пригнічує, так як це триває досить тривалий проміжок часу. Також позивача непокоїть той факт, що саме в такому нездоровому сімейному кліматі змушена рости та виховуватись їх дитина, тому що це її морально та психічно травмує. Вважає, що їх сім'я існувати далі не може, подальше її збереження є неможливим та недоцільним. У даний час вони проживають у спільній квартирі, тому питання проживання дитини з одним з них не має необхідності вирішувати. Питання щодо матеріального утримання дитини між ними в даний час вирішено. Питання щодо поділу придбаного за час перебування у шлюбі майна на даний час не вирішено, сподівається досягти в цьому спільної мови та порозуміння з відповідачем.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 07 березня 2009 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №71 (а.с.4).

Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис за №481 від 02 серпня 2012 (а.с.5).

Судом встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, фактичні шлюбні відносини на дату подання позовної заяви припинені по причині психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 3, 60, 61, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 березня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №71 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов