Справа № 177/201/17
Провадження № 2/177/605/17
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

25 квітня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіна С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 07.02.2017 з указаним позовом звернулася до Криворізького районного суду в обґрунтування якого вказала, що 01.06.2016 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав грошові кошти в сумі 10000,00 грн., під 11% щомісячно, ОСОБА_2, що підтверджується розпискою написаною власноручно останнім.

Оскільки відповідач борг в обумовлений строк, а саме до 01.09.2016, не повернув, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти з урахуванням 11% за користування грошовими коштами в сумі 17700,00 грн.

Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить підпис останнього у поштовому повідомлені від 11.03.2017, а також поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19,20), які направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.14)

Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, 01.09.2016 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 10000,00 грн. під 11% щомісячно, які зобов'язався повернути у строк до 01.09.2016 (а.с.5)

На підтвердження цих обставин відповідач надав розписку, оригінал якої надано суду для огляду позивачем.

Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал зазначеного договору позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного ОСОБА_1 України від 18.09.2013 у справі 6-63цс13, відповідно до якої письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 10000,00 грн. підлягають до задоволення.

Разом з тим, перевіряючи розрахунок боргу за відсотками, судом встановлено, що позивачем допущено певні неточності в частині зазначення періоду, а саме, позивач просить стягнути 11% за 7 місяців заборгованості, проте відсотки підлягають стягненню за 6 місяців, а саме, з вересня 2016 по лютий 2017 (на момент звернення з позовом до суду), тобто: 11% х 6 місяці=6600 грн., а не 7700,00 грн., як зазначено у позові.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 16600,00 грн., з яких: 10000,00 грн. основна сума боргу; 6600 грн. за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 600,32 грн. виходячи з наступного розрахунку: 16600,00 грн. х 100/17700,00 грн. = 93,8 % х 640,00 грн. % /100 = 600,32 грн.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 213,215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, суму боргу по розписці від 01.06.2016 у розмірі 16600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, з яких 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, основна сума боргу та 6600 (шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок 11% щомісячно від загальної суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати по сплаті судового збору у розмірі 600 (шістсот) гривень 32 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана відповідачами протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: