У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у період з 1996 року по 18 вересня 2001 року вона перебувала у офіційному шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім'єю у належній їй двокімнатній квартирі. У грудні 2006 року вона разом з ОСОБА_3 за спільні кошти придбали чотирьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира була зареєстрована на ім'я ОСОБА_3 за спільною згодою сторін. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. Під час оформлення їхнім сином спадщини після смерті ОСОБА_3 було виявлено, що зазначена квартира незаконно, без її згоди було продана останнім ОСОБА_2

Посилаючись на те, що продажем квартири було порушено її право, як власника спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 просила суд: встановити факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_3 без укладання шлюбу в період з 18 вересня 2001 року по грудень 2008 року включно; визнати квартиру АДРЕСА_2 спільним сумісним майном її та ОСОБА_3; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 13 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, і застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11 січня 2016 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 18 вересня 2001 року по грудень 2008 року включно. Визнано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 13 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11 січня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції просить залишити в силі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 18 вересня 2001 року по грудень 2008 року знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а придбана ОСОБА_3 у цей період квартира є спільним сумісним майном його та позивача, і останній належить право власності на 1/2 частину даної квартири, а договір купівлі-продажу від 13 січня 2009 року є недійсним з підстав порушення вимог закону щодо необхідності надання згоди одним із подружжя на розпорядження спільним майном.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов обґрунтовано висновку про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона після розірвання шлюбу до грудня 2008 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 та вела з ним спільне господарство, а також побут і бюджет, і що саме за спільні з ним грошові кошти було придбано спірну квартиру.

Крім того, апеляційним судом обґрунтовано зазначено, що районний суд, встановивши факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 18 вересня 2001 року по грудень 2008 року, застосував до спірних правовідносин ст. 74 СК України, яка почала діяти лише з 01 січня 2004 року.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова