АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Андрушків С.П.

за участю представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 боргу за борговою розпискою від 10.10.2010 року в сумі 989 917 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно боргові зобов'язання в сумі 50 000 доларів США в повному обсягу не виконує, повернувши лише частину від них в сумі 5 000 доларів США.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2017 року у зв'язку із застосування наслідків пропуску строку позовної давності у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про задоволення вимог. Вважає, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування та недоведеність обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

справа №725/5279/15 Провадження №22-ц/794/418/17 Категорія 27

Головуючий у 1-й інстанції Піхало Н.В. Доповідач Лисак І.Н.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено існування невиконаних боргових зобов'язань ОСОБА_3 у заявленій сумі, про те пропущено строк позовної давності до вимоги, який почав свій перебіг з 10.04.2011 року, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки такий висновок відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не містять цьому спростувань.

Обставини виникнення між сторонами договірних відносин позики за борговою розпискою від 10.10.2010 року в розмірі 50 000 доларів США (а.с.51) судом встановлені вірно, сторонами не оскаржується та не спростовується.

Предметом доказування у вказаній цивільній справі було встановлення обставини повернення ОСОБА_3 ОСОБА_1 21.11.2013 року частину боргу в сумі 5 000 доларів США та узгодження сторонами зміни строку виконання зобов'язання до 31.12.2013 року, про що ОСОБА_1 доводилося, а ОСОБА_3 не визнавалося.

Так, згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

В силу ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, враховуючи предмет договору, який є двостороннім і до якого встановлена законом обов'язкова письмова форма також у вигляді розписки, сторони крім інших істотних його умов визначили термін виконання зобов'язання до 10 квітня 2011 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, при невизнанні боржником узгодження продовження строку його виконання, єдиним належним доказом, що підтверджує обґрунтування позивача (позикодавця) погодження сторонами змін до умов договору в частині терміну виконання зобов'язань, може бути письмовий доказ також у формі розписки або письмового внесення змін до попередньої, що позивачем не надано.

За таких обставин, ОСОБА_1 не доведено зміни строку виконання зобов'язання, отже для ОСОБА_3 він завершувався 10 квітня 2011 року.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, що за обставинами справи настало 11.04.2011 року та сплило 10.04.2014 року, коли позов був пред'явлений 17.09.2015 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують відповідності висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді