Справа №515/303/17
Провадження №2/515/600/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
03 травня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивача представника ТДВ СК «Кредо» ОСОБА_1
третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за виплачене страхове відшкодування,
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Кредо» та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ17315808, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки (сплатити страхове відшкодування) у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
14 червня 2016 року о 15 год. 10 хв. по вул. Рішельєвська у м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобілю Hyundai Elantra, реєстраційни номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, що належить ОСОБА_6. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, з вини ОСОБА_3, було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю потерпілої особи ОСОБА_6
Представник Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.36).
Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 14.03.2017 року (а.с.28), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1 Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку і отримані ним завчасно відповідно до вимог ч.3,8 ст.74 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.31 перша повістка з копіями позову та додатків до нього вручена адресату, а.с.34,37 повістки повернулись до суду з поміткою: «за відмовою батьків»). ОСОБА_3 причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, заяви про причину неявки не надала.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден.
Відповідно до частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ7315808, згідно якому позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки (сплатити страхове відшкодування) у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України, крім іншого, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2, має робочий об'єм двигуна до 1600 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності (а.с.3-4 зв.).
На аркуші справи 5 міститься заява власника потерпілого транспортного засобу ОСОБА_6 від 18 серпня 2016 року, з якої слідує, що він звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» щодо виплати йому страхового відшкодування, внаслідок вчинення ОСОБА_3, який керував забезпеченим страхувальником ОСОБА_2, автомобілем Hyundai Elantra, реєстраційни номер НОМЕР_5, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 червня 2016 року.
Із копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №075777 (а.с.6) слідує, що 14 червня 2016 року в м.Одеса на вул. Решельєвська відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Hyundai, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який скоїв зіткнення з автомобілем Honda, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, належного ОСОБА_6 (потерпіла особа),.
Оскільки позивач відшкодував потерпілій особі ОСОБА_6 шкоду, яка виникла внаслідок страхового випадку, то до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_3
Відповідач в добровільному порядку понесені страховою компанією витрати не відшкодував.
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд доходить висновку про доведеність вини відповідача в завданні позивачу збитків, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, зокрема з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому доведенню не підлягають.
Згідно ч.ч.1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).
Відповідно до ст.. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Пунктом 38-1.1 ст. 38 вищезазначеного Закону передбачено, крім іншого, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).
Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600грн. (а.с.1). За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо».
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст.13, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за виплачене страхове відшкодування - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Семенюк