Справа № 147/1344/16-ц
Провадження № 2/147/185/17
19.04.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Волошина І.А.,
за участі секретаря судового засідання Чудак Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частки від його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 17.12.2015 року і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.10.2016 року по даній справі вищевказану заяву про перегляд заочного рішення було задоволено та скасовано рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.02.2016 року. Також було призначено дану цивільну справу до судового розгляду в Тростянецькому районному суді Вінницької області. Позивач зазначає, що на день подачі позову і на даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між нами не досягнуто.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 17.12.2015 року по 31.10.2016 року по виконавчому листку № 147/1592/15-ц за відповідачем ОСОБА_2 рахується заборгованість 9 757,86 гривень. Відповідач ОСОБА_2 питанням виховання та розвитку свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не займається та навіть 17.12.2013 року адресував відповідним компетентним органам заяву про незаперечення проти позбавлення його батьківський прав щодо сина.
ОСОБА_4 потребує окрім коштів на своє утримання (аліментів) також додаткових коштів, повязаних з його лікуванням та індивідуальним (інклюзивним) навчанням, а тому позивач вимушена звертатися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України. ОСОБА_1 просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на мою користь додаткові витрати в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно до досягнення сином повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав.
Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12.06.2008 року народився ОСОБА_4, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №112295 (а.с. 5).
Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №058042, виданого відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1458, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29.12.2009 року був розірваний (а.с.6).
Згідно довідки №3615 від 04.11.2016 року, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради, до складу сімї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, входить син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20).
Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.02.2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.10.2016 року по даній справі було задоволено заяву пре перегляд заочного рішення та скасовано рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.02.2016 року та призначено справу до судового розгляду.
Рішенням суду від 22.12.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 17.12.2012 року і до досягнення сином повноліття.

Судом встановлено, що на день подачі позову і на даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати дитину, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №51660080. Заборгованість складає 9757,86 грн. (а.с.19).

З психолого-педагогічної характеристики на учня ІНФОРМАЦІЯ_5, що останній навчається у Тростянецькому НВК «СЗШ І-ІІІ ст. №1-гімназія», має навчальні досягнення з шкільних предметів на початковому рівні. Фізичний стан дитини задовільний, проте школяр часто хворіє, іноді скаржиться на головний біль. Темп працездатності низький, через що учень працювати разом з класом не може, постійно відстає від ровесників. На перерві надто активний, непосидючий, некерований, схильний до конфліктів, агресивний (а.с.13).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 потребує посиленого та особливого ставлення, виховання та навчання.

Так, ОСОБА_2 заявою від 27.02.2016 року було надано згоду на надання медичної допомоги (лікування) синові ОСОБА_4 у психоневрологічній лікарні ім. О. І. Ющенка (а.с.7).

Заявою від 24.03.2016 року відповідач прохав директора НМЦПССО ОСОБА_6 провести поглиблене психолого-педагогічне вивчення його дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працівниками Вінницької обласної психолого-медико-педагогічної консультації з метою уточнення особливостей навчально-пізнавальної діяльності, визначення подальшої форми навчання (а.с.9).

Відповідно до висновку психолого-медико-педагогічного консультування (витяг з протоколу засідання ПМПК) № 11-18к/37 від 29.03.2016 року наданого на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його рівень розвитку пізнавальної сфери відповідає віку, у нього наявні порушення розвитку емоційно-вольової сфери, фонетико-фонематичний недорозвиток мовлення, навчальні навички сформовано частково, пізнавальний інтерес присутній, темп діяльності знижений, працездатність нерівномірна, рівень навчуваності середній, рівень розвитку дрібної моторики відповідає віку, увага поверхнева, нестійка.

Вищевказаним висновком було рекомендовано:

-інклюзивна форма навчання за програмою ЗОШ з іспитовим терміном до кінця 2016 року;

-системна корекційно-розвиткова робота практичного психолога з підвищення рівня розвитку емоційно-вольової, комунікативної та мотиваційної сфери, створення сприятливих умов для формування навчальних умінь і навичок;

-корекційно-розвиткова робота логопеда та вчителя мовного напрямку з розвитку фонематичних процесів, звертаючи увагу дитини на слова, які схожі за артикуляцією та акустичними ознаками;

-динамічне спостереження педагогами навчального закладу за успішністю засвоєння знань дитини (а.с. 16).

28.09.2016 року в навчально-виховному комплексі «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 1- гімназія» смт. Тростянець було розроблено та затверджено індивідуальну програму розвитку (ІПР) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період 01.09.2016 року 26.05.2017 року з переліком спеціальних і додаткових послуг (а.с.12).

Про хворобливий стан сина також свідчать і інші документи, зокрема виписка із медичної карти хворого від 26.07.2016 року (а.с.11), епікріз (знаходився на лікуванні з 29.02.2016 року по 23.03.2016 року) (а.с.10), виписка з історії розвитку дитини від 01.10.2015 року (а.с.15), висновок психолога по результатам обстеження та психокорекційної роботи з ОСОБА_4 (а.с.17).

Згідно Інформації від 22.12.2016 року № 409, наданої директором Тростянецького НВК «СЗШ І-ІІІ ст. № 1-гімназія», у 2016-2017 навчальному році ОСОБА_4 у період з 01.09.2016 року до 17.12.2016 року із 71 робочого дня пропустив 28 у звязку з хворобою (а.с.48).

Незадовільний стан здоровя та рекомендації інклюзивної форми навчання підтверджується направленням на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 29.12.2016 року, протоколом №3 від 18.01.2017 року, витягом із протоколу позачергового засідання психолого-медико-педагогічної консультації № 6-19к/19 від 28.12.2017 року.

Копії фіскальних чеків, наданих позивачем, свідчать про витрати на лікування сина, в тому числі придбання ліків та проїзду до м. Вінниця.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Позивачем було надано суду докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинюють додаткові витрати на дитину.

Відповідач є молодою, працездатною особою, тому з врахуванням даних істотних обставин суд вважає за необхідне стягувати з відповідача додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3.

Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Вище вказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Судом прийнято до уваги, що у випадку стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), ідеться про фактичні або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 18 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ухвалою суду від 12.12.2016 року позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

Відповідно до ч.2 п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10, якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України.

Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 141, 155, 180, 185 СК України, ст.ст ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800,00 грн. щомісячно, з дати набрання рішення законної сили і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя