Провадження №2/760/803/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника позивача- Підгребельного О.Я.

представника відповідача- Полтавської Н.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про зобов»язання надати документи, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зобов'язати відповідача надати йому довідку форми №4 про склад сім'ї наймача і про займані ними приміщення для подальшої подачі до районного відділу приватизації, заяву на оформлення технічного паспорта на квартиру (на приватизацію квартири), завірену копію ордеру про надання житлової площі за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Посилається в позові на те, що на підставі ордера, виданого Київським КЕЧ, та погодженого Міністерством оборони СРСР за № 403 від 05 квітня 1988 року, він разом з сім»єю оселився в квартирі АДРЕСА_2.

Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі м. Києва №70 від 18 травня 1992 року номер будинку був змінений з №2 на № 25.

Згідно акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року будинок АДРЕСА_1 передавався як житловий будинок на баланс Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд»).

16 грудня 2015 року він звернувся до директора філії «135 Домобудівельний Комбінат «Укрвійськбуд» Кривка В.А. за отриманням необхідних документів для приватизації займаного ним житла.

Листом від 28 грудня 2015 року йому було відмовлено у їх видачі в зв'язку з тим, що будівля, в якій він проживає, не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а тому він не має права на приватизацію житла.

В зв'язку з цим він 18 січня 2016 року звернувся з заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про надання довідки форми №4, однак відповіді не отримав.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Додатково зазначив, що житло позивачу надавалося в житловому будинку, а не в гуртожитку і це підтверджується копією ордера, який виданий Київським КЕЧ, з якого вбачається, що надане йому житло є квартирою, а не кімнатою в гуртожитку і розподілене воно було не в порядку, визначеному Примірним положенням про гуртожитки.

Крім того, зазначив, що відповідач не мав права відмовляти йому в видачі цих документів, так як вирішувати питання про наявність чи відсутність нього права на приватизацію має Орган приватизації на підставі поданих ним документів, а не відповідач.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що будинок АДРЕСА_1, переданий на обслуговування КЕУ Міністерства оборони України є нерухомим військовим майном військового містечка №225 та перебуває на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління, що відноситься до державного фонду та значиться як гуртожиток.

Зазначає, що ордер №403, виданий Київським КЕЧ від 05 квітня 1988 року, не містить підпису та печатки органу, який його видав, і є тимчасовим для проживання з 05 квітня 1988 року по 05 квітня 1991 року.

Крім того, відповідно до технічної документації, спірне житлове приміщення складається з однієї кімнати площею 15,9 кв.м. та місць загального користування, якими користуються інші мешканці гуртожитку.

Також вказує, що позивачем здійснюється оплата житлово-комунальних послуг вказаного житлового приміщення, як за кімнату в гуртожитку, а не за квартиру.

Відповідно до Висновку обстеження технічного стану будівельних конструкцій гуртожитків по АДРЕСА_1 від 2013 року гуртожиток є ветхим та подальша експлуатація будівлі неможлива.

При введені будівлі в експлуатацію Київським міським відділом охорони здоров'я Дарницької райсанепідстанції видано санітарний паспорт №685 від 15 серпня 1972 року на гуртожиток АДРЕСА_1 загальною площею 119 кв. м, в якому проживають 20 осіб.

Виходячи з цього, вважає, що дане житлове приміщення є гуртожитком, який перебуває на обліку та обслуговуванні КЕУ МОУ та Філії ДП МОУ «Укрвійськбуд» -135 Домобудівельний комбінат» та є військовим майном, що не підлягає приватизації, в зв'язку з цим позивач не має право на отримання відповідних документів для приватизації .

Крім того зазначила, що на підприємстві немає ордера на право зайняття позивачем спірного житлового приміщення, а тому його копія йому не може бути видана.

Звернула також увагу суду на те, що технічний паспорт замовляється наймачем в уповноважених на їх складання органах і заяви балансоутримувача на його оформлення законом не передбачено.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог абзацу 1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року /зі змінами та доповненнями /, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно ч.1 ст.8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Частиною 3 ст. 8 Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Судом встановлено, що на підставі ордеру №403 від 05 квітня 1988 року, виданого Київським КЕЧ та погодженого Міністерством оборони СРСР, позивачу на сім»ю з двох осіб: він та дружина, була надана однокімнатна квартира АДРЕСА_2, жилою площею 15,9 кв.м.

На підставі Акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року будинок АДРЕСА_1 передавався на баланс Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд») як житловий будинок.

Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі м. Києва за №70 від 18 травня 1992 року будинок був перенумерований з №2 на №25.

16 грудня 2015 року позивач звернувся з заявою до директора 135 Домобудівельного комбінату ДП МО України « Укрвійськбуд» з заявою про видачу документів для приватизації квартири.

Листом від 28 грудня 2015 року в видачі документів йому було відмовлено з посиланням на те, що будинок АДРЕСА_1 є гуртожитком, житло в якому приватизації не підлягає.

/ а. с.9;10; 12 ; 13; 18-22 /

Відповідно до пункту 4. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року та зареєстрованого в Мінінстерстві юстиції України за № 109/17404 від 29 січня 2010 року / із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 42 від 02.03.2015року / передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника.

Пунктом 18 встановлено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Крім того, пунктом 19 зазначено, що довідку про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Тобто, у відповідності до вимог п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян не встановлено жодних обмежень щодо отримання документів про склад сім'ї та займані приміщення і обов»язок по їх видачі покладено на на підприємство (організацію), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що, відмовляючи позивачу в наданні документів, визначених законом, для приватизації займаного ним житла, та зазначаючи про відсутність у нього права на приватизацію, відповідач діяв всупереч вимогам закону.

Суд вважає, що позиція відповідача, викладена в листі від 28 грудня 2015 року, суперечить вимогам закону, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, частиною 3 ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Тобто, питання наявності чи відсутності у наймача права на приватизацію житла віднесено до компетенції органу приватизації, а не відповідача, як власника та балансоутримувача майна.

За таких обставин суд вважає, що дії відповідача суперечать вимогам закону, а тому вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов»язання відповідача видати йому заяву на оформлення технічного паспорта на квартиру, виходячи з наступного.

Порядок виготовлення технічного паспорта на об»єкт нерухомого майна врегульовано Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року / із змінами, внесеними наказом № 658 від 228 грудня 2012 року /.

Даною Інструкцією не передбачено згоди балансоутримувача житла на виготовлення наймачем Технічного паспорта на займане житло.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача в цій частині безпідставними.

Суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

З копії паспорта позивача, виданого 03 квітня 2001 року, вбачається, що він з 05 квітня 1991 року постійно зареєстрований у АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Яким чином сім»я позивача була поселена в займане ним житло з огляду на зміст заперечень відповідача, представник останнього в судовому засіданні не пояснила.

Та обставина, що при передачі підприємству житла та документів на будинок дана інформація, тобто ордер, переданий не був, не є підставою для висновку про незаконність проживання та реєстрації в жилому приміщенні.

Саме відповідач, як балансоутримувач будинку, має контролювати ефективність використання житлового фонду та забезпечувати законність проживання в жилих приміщеннях і саме на відповідачу, як балансоутримувачу, лежить обов»язок зерігання документації на займані наймачами жилі приміщення, в тому числі ордера.

За таких обставин ці заперечення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 551 грн. 21 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3,8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» надати ОСОБА_2 документи, необхідні для приватизації житла, а саме: довідку про склад сім»ї наймача /форма №4/ та завірену копію ордера про надання житлової площі.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» на користь ОСОБА_2 551, 21гр.судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя