Справа №597/335/17
Провадження №2/597/176/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

представника позивачки Голодена О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Касперівської сільської ради Заліщицького району про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні просять суд визнати за позивачкою право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, яке складається із:

земельної частки (паю) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради, посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 03.07.1996 року, виданим на ім'я ОСОБА_4;

земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розміром 1,36 га., кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 15093,17 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії НОМЕР_3 від 11.07.2005 року, виданим на ім'я ОСОБА_3;

земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розміром 0,10 га., кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 1503,05 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії НОМЕР_5 від 11.07.2005 року, виданим на ім'я ОСОБА_3.

Позивачка та її представник покликаються на те, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_3, є такою, що прийняла спадщину, так, як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї, але у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки не може оформити спадщину.

Померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 за життя прийняв спадщину - земельну частку (пай) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 03.07.1996 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року своєї дружини ОСОБА_4, так як постійно проживав з нею на час відкриття спадщини, однак не встиг оформити документи на прийняте відповідно до закону спадкове майно, у зв'язку із смертю, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача - Касперівської сільської ради Заліщицького району в судове засідання не з'явився, однак надіслав дві письмові заяви, в яких просить слухати справу у його відсутності, з позовом згідний та просить його задоволити.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка та її представник покликаються на те, що позивачка являється спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, оскільки згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 17.09.1970 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 20.09.1970 року вона являється дочкою спадкодавця.

Також стверджують, що позивачка являється такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

При цьому позивачка та її представник посилаються на довідку №191 видану 15.03.2016 року виконавчим комітетом Касперівської сільської ради Заліщицького району.

Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також позивачка зазначає в позовній заяві та її представник стверджує в судовому засіданні про те, що покійний ОСОБА_3 за життя прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року своєї дружини ОСОБА_4, оскільки постійно проживав із нею на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Однак, жодних доказів цьому представник позивачки суду в судовому засіданні не представив, також таких доказів не містить позовна заява позивачки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача - Касперівської сільської ради Заліщицького району в своїх письмових заявах, надісланих суду, даний позов визнав.

Згідно ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вважає, що визнання відповідачем позову не слід приймати, оскільки воно суперечить закону, зважаючи на положення ст.1277 ЦК України, відповідно до яких у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 18.07.2007 року.

До інформації про постійне проживання позивачки із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що відображена в довідці №191 виданій 15.03.2016 року виконавчим комітетом Касперівської сільської ради Заліщицького району, суд відноситься критично, оскільки вважає дану інформацію не підтвердженою та такою, що одержана із слів самої позивачки. Крім цього, сам зміст даної довідки являється суперечливим, та таким, що не дає змоги використати її як доказ, оскільки у ній вказано, що покійний ОСОБА_3 постійно, до дня смерті проживав в с.Лисичники вул.Горисело Заліщицького району, на час смерті у шлюбі не перебував, разом із ним проживали та були зареєстровані, його дочка - позивачка по справі ОСОБА_2 та його онук ОСОБА_5 В той же час, у довідці вказано, що позивачка ОСОБА_2 проживала разом із матір'ю до дня смерті, продовжує там проживати по даний час.

Жодним іншим чином позивачка та її представник не довели факту проживання позивачки з спадкодавцем, що в розумінні ст.1268 ч.3 ЦК України дало б їй змогу вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснення наданого судам Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, зокрема п.9, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК.

Вказаним правом довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини позивачка не скористалась, не звернувшись до суду із заявою в порядку окремого провадження.

А, тому, суд вважає, що представником позивачки не доведено в судовому засіданні того, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до п.3.1 абз.19 роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 - якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Що стосується посилання позивачки та її представника на те, що померлий ОСОБА_3 за життя прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4, яке складається із земельної частки (паю) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 03.07.1996 року, суд вважає дані твердження безпідставними, з огляду на наступне:

із відповіді наданої відділом держгеокадастру у Заліщицькому районі на запит адвоката Голодена О.М. 30.08.2016 року за №29-1906-99.61-2928/2-16 вбачається, що дійсно ОСОБА_3 видавались державні акти на право власності на земельні ділянки, що є предметом позову - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розміром 1,36 га., кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 15093,17 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії НОМЕР_3 від 11.07.2005 року; земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розміром 0,10 га., кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 1503,05 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії НОМЕР_5 від 11.07.2005 року.

Вказані державні акти видані ОСОБА_3, як вищевказано, 11.07.2015 року, тобто після смерті його дружини ОСОБА_4, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відносно земельної частки (паю), на яку, як зазначає позивачка та стверджує її представник, мала право покійна ОСОБА_4 відділ держгеокадастру у Заліщицькому районі на запит адвоката Голодена О.М. 15.09.2016 року за №29-1906-99.61-3153/2-16 надав відповідь про те, що витяг із Державного земельного кадастру неможливо сформувати, оскільки дані про вказану земельну ділянку відсутні в Національній кадастровій системі.

Ксерокопію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого 03.07.1996 року на ім'я ОСОБА_4, суд як доказ не приймає, в розумінні ст.ст.58, 64 ЦПК України, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, письмові докази, як правило подаються в оригіналі, суд має право вимагати подання оригіналу.

В судовому засіданні представником позивачки не доведено, що спадкове майно, на яке просить визнати за нею право власності позивачка, складається із трьох земельних ділянок, розмірами 1,36 га., 0,10 га., 1,24 умовних кадастрових гектарів та не підтвердив, чи не спростував можливості набуття ОСОБА_3 при отриманні державних актів права власності на земельну ділянку розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право ОСОБА_4.

З врахуванням вищезазначеного, відсутності спростувань, зі сторони представника позивачки, в судовому засіданні обставин можливого переходу права власності на земельну ділянку розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право ОСОБА_4 до ОСОБА_3 при отриманні ним державних актів 11.07.2005 року, після смерті дружини ІНФОРМАЦІЯ_2 року, суд вважає, що неможливо за таких умов стверджувати, що спадкове майно після смерті ОСОБА_3 складається в тому числі із земельної частки (паю), на яку мала право за життя його дружина ОСОБА_4, тому позовні вимоги позивачки являються недоведеними.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи те, що спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідно, позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови в задоволенні її позовних вимог.

Вирішуючи згідно ст.88 ЦПК України питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

А, тому, керуючись ст.ст. 256, 257, 1216, 1217, 1222, 1261, 1268, 1277ЦК України, роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13,ст.ст.10, 11, 58, 60, 64, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Касперівської сільської ради Заліщицького району про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С. В. Дудяк