Справа № 333/4789/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

при секретарі Мінаєва В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно договору Дарування від 13 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, зроблено запис у реєстрі за № 2-1538, позивачу на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Садова 41/Тонолина 7.

05.08.2006 року у його будинку була зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_3.

З часу реєстрації і по теперішній час ОСОБА_3 мешкає у його будинку.

Відповідачка по справі, не є і ніколи не була його дружиною, спільне господарство з нею не веде, а тому не належить до членів його сім'ї. В останні роки і по теперішній час вона постійно вчиняє сварки, весь час лається, використовуючи нецензурну брань. Для уникнення сварок, йому доводиться періодично ночувати на роботі. У зв'язку з чим, він навіть вимушений був звертатись до органів поліції, аби відповідач це припинила. Таким чином, ОСОБА_3, робить все можливе, аби унеможливити його, навіть находження, у будинку.

На сьогоднішній день, у зв'язку з підвищенням тарифів, позивач вирішив продати свій будинок і купити інший, що буде дешевшим в утриманні. Але не можу цього зробити, так як ОСОБА_3, не бажає зніматися з реєстрації і виїжджати з помешкання. У звязку з чим він звертається до суду з даним позовом.

Представник позивача та позивач наполягали на задоволенні позовної заяви.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення заяви з підстав викладених в запереченні.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є тіткою позивача та його сусідкою. До них приходили різні друзі на свята. Сторони доглядали за будинком разом.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він знає добре відповідача по справі, вказав, що сторони проживали разом однак оскільки вони є різними людьми їх спільне проживання було відразу неможливим.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що сторони вона знає 15-17 років вона є хрещеною матірю їх дитини. Вони познайомились в 2003 році на дитячій залізниці. Через приблизно пів року після знайомства вони почали жити разом в цивільному шлюбі.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що із сторонами вона знайома з 2003-2004 року. Сторони проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1/Тонолина 7. Вона до них приходила на день народження, новий рік та інші свята. Вони проживали однією сімєю. Останній раз вона була у них в сімї у 2016 році на Різдво.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи вислухавши учасників процесу, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно договору Дарування від 13 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, зроблено запис у реєстрі за № 2-1538, позивачу на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Садова 41/Тонолина 7.

05.08.2006 року у його будинку була зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_3.

З часу реєстрації і по теперішній час ОСОБА_3 мешкає у його будинку.

05.10.2006 року ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_9, батьком якої є ОСОБА_1 Що підтверджується свідоцтвом про народження.

Отже з наданих доказів та пояснень з грудня 2003 року по травень 2016 року Відповідач з ОСОБА_1 мешкали однією сім'єю в будинку розташованому за адресою м. Запоріжжя вул. Тополіна/Садова 41.

Однак відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник частини нерухомого майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні мною права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином реєстрація відповідачки і її проживання в спірному будинку перешкоджає позивачу, як єдиному приватному власнику реалізовувати надані законом права, вільно розпоряджатися належним майном.

Посилання відповідача на положення ст. 71, 72 Житлового кодексу України жодним чином не стосуються даної справи оскільки регулюють відносини користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду до якого вище вказане спірне майно не відноситься.

Також, застосування ст. 405 ЦК України за якою, «члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом» в даному спорі є недоцільним. Так, сторони тривалий час з (травня 2016 року) не проживають сімєю, не ведуть спільного господарства, не перебували у шлюбі. Тому, право користування майном позивача відповідач фактично втратила за вище наведеною статтею оскільки законом обмежено часом дане право користування майном яке надається виключно членам сімї. Крім того, будь-яких договорів (найму, оренди і.т.і.) між сторонами не укладались.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, 386, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком з надвірними будівлями за адресою: м. Запоріжжя, вул. Садова 41/Тополина 7, кв 2.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: ОСОБА_10