Справа № 569/1233/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.,
при секретарі Капріян І.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
провівши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Вікритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до Вікритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В позовній заяві вказує, що з 09.04.2013 року по 18.09.2014 року вона перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів». В порушення норм чинного законодавства заробітна плата на підприємстві виплачувалася нерегулярно.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.12.2016 року у справі № 569/16699/16-ц на її користь з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» було стягнуто 570,61 грн. компенсації втрати частини заробітку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задоволити.

Представник ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заперечення проти позову відповідач не подав.

Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача.

Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.04.2013 року по 18.09.2014 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем - ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів». В порушення норм чинного законодавства заробітна плата на підприємстві виплачувалася нерегулярно.

Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чиним законодавством.

За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.12.2016 року у справі № 569/16699/16-ц стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь позивачки 570,61 грн. компенсації втрати частини заробітку у звязку з порушенням строків її виплати, дані кошти відповідачем не виплачені.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від роботодавця, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Суд приходить до висновку, що позивач не отримала повного розрахунку, що є підставою для відповідальності відповідача у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України.

Згідно наданого позивачем розрахунку середньоденна заробітна плата становить 162,79 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні - 97022,84 грн. та нарахований позивачем за період з 19.09.2014 року по 30.01.2017 року.

Оскільки вказані розрахунки проведені позивачем у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вони приймаються судом до уваги.

За таких встановлених судом фактичних обставин суд вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток в сумі 97 022 (дев»яносто сім тисяч двадцять дві гривні 84 коп).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 970,23 грн. судового збору.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вікритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 97 022 (дев»яносто сім тисяч двадцять дві гривні 84 коп).

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» в прибуток держави судовий збір в розмірі 970 гривень 23 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_2