Ухвала

іменем україни

05 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа по цивільній справі № 111/3730/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, якою було визначено підсудність заяви ОСОБА_1 про визначення підсудності та видачу виконавчого листа по цивільній справі № 111/3730/13-ц за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштівПодільському районному суду м. Києва.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначала, що 16 січня 2014 року Ленінським районним судом Автономної республіки Крим винесено заочне рішення у справі № 111/3730/13-ц за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, яким позов задоволено.

Також заявник зазначила, щоз анексією Автономної Республіки Крим Російською Федерацією вона не встигла отримати виконавчий лист, в зв'язку з викладеним просила задовольнитизаяву про видачу виконавчого листа.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 рокувідмовлено в задоволенні заяви.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасована та заяву ОСОБА_1 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалоюколегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви.

У касаційній скарзі ОСОБА_1в особі представника ОСОБА_3 просить оскаржувані ухвали скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону постановлені ухвали в повному обсязі не відповідають.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа по цивільній справі № 111/3730/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником не надано доказів того, що заочне рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів набрало законної сили.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції Українита ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що заочним рішеннямЛенінського районного суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2014 року по цивільній справі №111/3730/13-ц позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1грошові кошти в розмірі 166 776 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 03 березня 2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишена без задоволення.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Звертаючись до суду з заявою про видачу виконавчого листа, ОСОБА_1 посилалася на те, що не може отримати виконавчий лист в Ленінськомурайонному суді Автономної Республіки Крим, де було ухвалено рішення про стягнення на її користь грошових коштів, в зв'язку з анексією Автономної Республіки Крим Російською Федерацією. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено та забезпечено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Вирішуючи справу, суди на зазначене уваги не звернули, обставини справи з'ясували неповно, доводи ОСОБА_1належним чином не перевірили; не врахували, що вона не може отримати виконавчий лист в тому суді, де винесено рішення, заперечуючи проти факту набрання чинності заочним рішенням Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштівта дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1про видачу виконавчого листа.

З огляду на викладене оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова