Справа № 591/4162/17
Провадження № 2-н/591/543/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 рокум. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Кривцова Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, посилаючись на п.4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України в редакції Закону від №2901-ІV судовий наказ може бути видано в тому числі у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Із заяви ОСОБА_1 та доданих матеріалів вбачається, що 23 липня 2014 року за заявою стягувача ОСОБА_4 Зарічний районний суд м. Суми видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_3, 06 червня 2010 року.

Судовий наказ набрав законної сили.

Тобто, на утримання дитини сторін сина ОСОБА_5 на даний час стягуються аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 ЦПК України в редакції Закону №2901-ІV розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Нормами ЦПК не передбачено можливості видачі нового судового наказу про стягнення аліментів при наявності не скасованого діючого судового наказу про стягнення аліментів між тими ж сторонами з тих же підстав, якщо такий наказ знаходиться на виконанні і не відкликаний стягувачем.

Заявник ОСОБА_1 в своїй заяві фактично ставить питання про збільшення розміру стягнутих судовим наказом аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до мінімального розміру визначеного ч. 2 ст. 185 СК України, тобто до 50% прожиткового мінімуму, що в свою чергу не позбавляє заявника можливості звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Таким чином, суддя встановив, що між даними сторонами існує спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись ст. 96, п.2 ч. 3ст. 100 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя Г.В.Кривцова