Справа № 489/6398/16-ц
Номер провадження 2/489/747/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про стягнення заборгованості,

встановив

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є позивач) та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач 1 був зобов'язаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за договором між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем 2 укладено договір поруки.

Оскільки, відповідач 1 не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість у розмірі 159664,75 грн.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

31.05.2007 між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №0, за яким останньому було надано в кредит кошти в сумі 19207,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 96995,35 грн., а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит строком не пізніше 30.05.2014 у повному обсязі та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана суду копія кредитного договору №0, яка засвідчила факт укладення даного договору. Згода відповідача 1 підтверджується його підписом.

На основі укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем 1 кредитного договору, суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до договору факторингу №46 від 17.11.2016 право грошової вимоги за договором №1 від 31.05.2007 перейшло до позивача.

31.05.2007 між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором №1 від 31.05.2007 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованість станом на 17.11.16 становить 159664,75 грн., з яких: 85516,16 грн. - сума простроченого основного боргу; 1667,44 грн. - сума нарахованих процентів, 72481,15 грн. - сума прострочених процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-1206цс15 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Ленінським районним судом м. Миколаєва 10.02.2015 було ухвалено рішення у ц/с №2/489/47/15, яким позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №0 від 31 травня 2007 року заборгованість за кредитом 5941,30 доларів США, що еквівалентно 70021,18 грн., за процентами за користування кредитом 390,35 доларів США, що еквівалентно 4600,47 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 470,02 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом 167,58 грн.

Постановою від 13.05.2016 закінчено виконавче провадження за виконавчим листом 2/489/47/15 від 09.04.2015 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого листа.

Судом встановлено, що з відповідачів вже стягнуто тіло кредиту. Позивач, звертаючи вимоги до суду про стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 85516,16 грн., фактично вдруге просить стягнути з відповідачів тіло кредиту.

Ухвалою суду від 14.03.2017 закрито провадження в частині вимог про стягнення тіла кредиту та процентів в сумі 4600,47 грн. у даній цивільній справі.

Таким чином судом встановлено, що боржники повністю сплатили свій борг (за рішенням суду від 10.02.2017) ще до укладення договору факторингу 17.11.2016 між ПАТ "УкрСиббанк" та позивачем.

Ленінським районним судом м. Миколаєва двічі витребовувався у позивача розгорнутий розрахунок заборгованості по кредитному договору з зазначенням тіла кредиту, нарахованих процентів. Позивач суду розгорнутого розрахунку заборгованості не надав, у відповідь лише вказав, що чіткий розрахунок міститься в матеріалах справи, посилаючись на реєстр боржників до договору факторингу №46 від 17.11.2016.

Зазначене не відповідає дійсності. Вказаний реєстр розгорнутого розрахунку не містить. Простежити яким чином кредитором нараховувалась помісячно заборгованість по відсоткам не можливо.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, відповідач 1 отримав кредит в іноземній валюті (дол. США). Рішенням суду від 10.02.2015 з відповідачів заборгованість стягувалась також порахована в іноземній валюті. В даній справі, позивач в позовній заяві визначає заборгованість по нарахованих та прострочених процентах в національній валюті без зазначення за яким курсом пораховано борг.

Тому, враховуючи викладене, у суду відсутня можливість перевірити та встановити за який період були нараховані відсотки та правильність їх нарахування.

Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, позивач не довів суду обґрунтованість заявленим ним вимог, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 31.05.2007 в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв