УХВАЛА

07 серпня 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера», третя особа голова наглядної ради ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» ОСОБА_2 про визнання трудового договору укладеним на невизначений час, стягнення заробітної плати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати фактично укладений трудовий договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» в особі голови наглядної ради ОСОБА_3 продовженим на невизначений строк; стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» заборгованість із заробітної плати на користь ОСОБА_1 розмірі 188529,02 грн.

Дана позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 119 ЦПК України, а саме:

-відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, в порушення зазначеної вимоги позивачем не долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору, з посилання на положення ч. 1 ст. 120 ЦПК України та ч. 5 ЗУ 2Про судовий збір».

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви.

Частиною 2 цієї ж статті визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» чинної на день звернення позивача до суду) передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання фактично укладеним договору на невизначений час та стягнення заборгованості із заробітної плати, що є вимогами немайнового та майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору із позовних заяв немайнового характеру поданої фізичною особою вираховується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент звернення до суду з позовною заявою, а саме 04.08.2017 року позивач не звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо визнання договору укладеним на невизначений строк (вимога немайнового характеру), згідно з чинною редакцією статті 5 Закону України «Про судовий збір». Така правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року справа № 6-1121цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 640,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що вказана заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачу необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 119-121 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера», третя особа голова наглядної ради ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» ОСОБА_2 про визнання трудового договору укладеним на невизначений час, стягнення заробітної плати без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Прохоренко