Справа № 758/5771/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С.,

присяжних - Івановської О.В., Андрієвської І.Л.

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Павліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3, визнаного у судовому порядку недієздатним, заінтересована особа: Орган опіки та піклування (Управління праці та соціального захисту населення) Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, якого за направленням КМПНД №3 20.04.2017 року о 20 год. 40 хвилин було госпіталізовано до відділення №22 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставленого швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з погіршенням психічного стану: неадекватністю поведінки, проявами агресивної поведінки до батька, сусідів, вираженою тривогою, порушенням сну в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих, потреби лікування лише в умовах стаціонару.

Посилається на те, що згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2014 року ОСОБА_3, визнаний недієздатним, опікуна не призначено.

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді : шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико -дисоціативний тип дефекту. Галюцинаторно - параноїдний синдром.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_3, оскільки останній потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_3, просив суд задовольнити заяву, оскільки його виписка може являти собою небезпеку для хворого та оточуючих людей, та у зв'язку з наявністю у нього галюцинаторно - параноїдної симптоматики, в результаті чого він поводив себе неадекватно - не спав, був тривожним, агресивної поведінки до батька, сусідів, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану, не погодженням на лікування.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан хворого сильно загострився, він вчиняє неадекватні дії, прояви конфліктності, не спить, висловлює маячні ідеї, наявності у нього агресивної поведінки до оточуючих та батька, вважає, що його госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення його стану і лікування стаціонарно доцільне, хворий не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, він намагається вчинити неадекватні дії у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я і тому необхідно надання йому допомоги в умовах саме стаціонару.

ОСОБА_3 в судовому засіданні приймати участь за своїм станом здоров'я не може що підтверджується наданою суду довідкою ТМО « Психіатрія « від 26.04.2017 року за № 922/648.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_3, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 21.04.2017 року ОСОБА_3 - страждає психічним захворюванням,.. психічні розлади починаючи з 1992 року, багаторазово лікувався з приводу загострення галюцинаторно - параноїдної симптоматики, психомоторним збудженням. Інвалід 2 групи за психічним захворюванням безстроково. Після виписки підтримуючу терапію не приймав, безхатченкував. Конфліктував з батьком та сусідами, практично не спав. Поступив за направленням КМПНД №3 (доставлений ШПБ) у зв'язку з конфліктністю та безсонням….Контакт формальний, малопродуктивний, мислення паралогічне, розірване. Підозрілий. Відчуває затруднення в осмисленні обраної мови через наявність» голосів», перед відповіддю до чогось прислуховується, емоційно вихолощений, неадекватний. Своїх переживань не розкриває. Проявляє імпульсивність, вербальну агресію до медичного персоналу. Критики до свого стану не має. Неспроможен самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність…..зовні неохайний, брудний, ходить з допомогою персоналу…. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, у зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворого, за своїм психічним станом виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

З наданого суду рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 визнаний недієздатним ( а.с.4), опікун не призначений до даного часу.

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та наявності елементів галюцинаторної симптоматики та елементів соціальної та власної небезпечності, неадекватністю поведінки, проявами агресивної поведінки до батька, сусідів та оточуючих, порушенням сну, наявності реальних намірів вчинення дій, які становлять безпосередньо небезпеку для нього, відсутністю критики до свого стану, неможливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потреби стаціонарного лікування, може бути небезпечним для себе самого та оточуючих у випадку його виписки, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко
Народні засідателіО.В. Івановська І.Л. Андрієвська