Справа № 524/9836/16-ц
Провадження №2/524/755/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, прокурора Лісового В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2016 року було задоволено його позовні вимоги до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, яким зокрема визнано протиправною відмову відшкодувати вартість автобусних проїзних документів.

У звязку з протиправною відмовою відшкодувати вартість автобусних проїзних документів та неналежним розглядом його звернення від 13.07.2016 року Управлінням, його позбавлено можливості користуватись належними йому по закону коштами, у звязку з чим ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні душевної рівноваги, позбавленні можливості жити повноцінним життям, постійному хвилюванні за його здоровя з боку членів сімї. Зневажання відповідачем його обґрунтувань негативно впливає на його авторитет юриста серед знайомих та сусідів.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмові заперечення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважала їх такими, що не підлягають задоволенню.

Прокурор Лісовий В.В., який вступив у справі з метою захисту інтересів держави, проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Позивач має статус інваліда війни II групи. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, як інваліду війни II групи, згідно п. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

29.01.2016 року Полтавська обласна рада на першому пленарному засіданні третьої сесії сьомого скликання прийняла рішення № 34 від 29.01.2016 року, пунктом 2 якого затверджено Порядок виплати компенсації за проїзд автомобільним транспортом пільгових категорій громадян на міжміських та міжобласних маршрутах загального користування (протяжність перевищує 50 км) на 2016 рік.

07.07.2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з проханням: відшкодувати йому вартість автобусного проїзного документа № 730530 за поїздку з м. Кременчука до м. Києва 15 червня 2016 року в сумі 150 гривень 54 коп. шляхом перерахування коштів на його картковий пенсійний рахунок та відшкодувати йому вартість автобусного проїзного документа (обмінний бланк № НОМЕР_1) за поїздку з м. Києва до м. Кременчука 05 липня 2016 року в сумі 248 гривень 98 коп. шляхом перерахування коштів на його картковий пенсійний рахунок.

На своє звернення ОСОБА_1 отримав відмову у відшкодуванні вартості автобусних проїзних документів викладену в листі Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2016 року № 03-7736.

13.07.2016 року він повторно звернувся із заявою до Управління з проханням переглянути своє рішення викладене у листі від 07.07.2016 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2016 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, яким визнано протиправним рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у Полтавській області, оформлене у вигляді листа від 07.07.2016 року № 03-7736, щодо відмови відшкодувати ОСОБА_1 вартість автобусного проїзного документа № 730530 за поїздку з м. Кременчука до м. Києва 15 червня 2016 року в сумі 150 гривень 54 коп. та відшкодувати вартість автобусного проїзного документа (обмінний бланк № НОМЕР_1) за поїздку з м. Києва до м. Кременчука 05 липня 2016 року в сумі 248 гривень 98 коп., шляхом перерахування коштів на картковий пенсійний рахунок ОСОБА_1; скасовано рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у Полтавській області оформлене у вигляді листа від 07.07.2016 року № 03-7736, щодо відмови відшкодувати ОСОБА_1 вартість автобусного проїзного документа № 730530 за поїздку з м. Кременчука до м. Києва 15 червня 2016 року в сумі 150 гривень 54 коп. та відшкодувати вартість автобусного проїзного документа (обмінний бланк № НОМЕР_1) за поїздку з м. Києва до м. Кременчука 05 липня 2016 року в сумі 248 гривень 98 коп., шляхом перерахування коштів на картковий пенсійний рахунок ОСОБА_1; зобов'язано Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у Полтавській області вчинити необхідні дії для відшкодування ОСОБА_1 вартості автобусного проїзного документа № 730530 та автобусного проїзного документа (обмінний бланк № НОМЕР_1); визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у Полтавській області, щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 13 липня 2016 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.11.2016 року вказана постанова Автозаводського районного суду залишена без змін.

На виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.09.2016 року Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у Полтавській області відповідно до порядку виплати компенсації за проїзд автомобільним транспортом пільгових категорій громадян на міжміських та міжобласних маршрутах загального користування (протяжність перевищує 50 км) на 2016 рік, 05.12.2016 року за № 03-14754 направило до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області список № 43 щодо проведення компенсації за проїзд автомобільним транспортом пільгових категорій громадян, в тому числі ОСОБА_1 в загальній сумі 399 грн. 52 коп. (вартість автобусного проїзного документа № 730530 та проїзного документа (обмінний бланк № НОМЕР_1), про що надано відповідне платіжне доручення № 11375 від 21.12.2016 року про перерахування коштів до банківської установи для подальшого їх зарахування пільговикам.

Відповідно до ст. 41 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, потерпіла сторона має право на справедливу сатисфакцію навіть в разі, якщо національне законодавство передбачає лише часткову сатисфакцію.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмова Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити законні вимоги змусила ОСОБА_1 звертатися за захистом своїх прав до суду. Проте, підстав вважати, що ці додаткові зусилля спричинили позивачу моральну шкоду, еквівалент якої становить 100 000 грн., немає.

Суд повністю задовольнив вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними відмов у виплаті компенсації. Рішення суду відповідач виконав.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відновлення прав позивача є належною сатисфакцією завданої йому моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 213 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя