ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4467/17
провадження № 2/753/3768/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні, призначеному на 20 квітня 2017 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про накладення арешту на спірне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, зокрема, продавати, дарувати або в інший спосіб її відчужувати.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2 неодноразово заявляла своє бажання продати спірну квартиру.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 Постанови № 9 Пленуму ВС України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або в судовому засіданні ( залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття вищевказаних заходів забезпечення даного позову, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам.

Відтак, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами, є невідповідним до заявлених позовних вимог, суд, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статями 151-153, 209, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА