печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 квітня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.

при секретарі - Доценку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Славів Люкс", приватного підприємства "Салюр", товариства з обмеженою відповідальністю "Бондс", товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Градо" про визнання договорів недійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просила:

- визнати договір № 020517 та (додатки до нього) від 02.02.2015, укладений між ПП «Славія Люкс» та ОСОБА_1, недійсним;

- визнати договір № 020517 (та додатки до нього) від 02.02.2015, укладений між ПП «Салюр» та ОСОБА_1, недійсним;

- визнати договір № 012448 (додаткову угоду № 1 та додатки до нього) від 04.02.2015, укладений між ТОВ СК «Градо» та ОСОБА_1, недійсним;

- визнати договір № 222090 від 19.11.2015 (та додатки до нього), укладений між ТОВ «Бондс» та ОСОБА_1, недійсним;

- стягнути з ПП «Салюр» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн.;

- стягнути з ТОВ СК «Градо» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3196 грн.;

- стягнути з ТОВ «Бондс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 9000 грн.;

- стягнути з ПП «Славія Люкс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що в лютому 2015 року вона звернулась до ПП «Славія Люкс» з метою отримання у борг грошових коштів в розмірі 40000 грн. про що уклала з останнім договір про надання безвідсоткової позики. Задля отримання вказаних коштів була змушена укласти також ряд інших договорів з відповідачами та сплатити за них свої власні кошти. Разом з тим, позики все-таки не отримала, відповідачі ввели її в оману. Такі протиправні дії відповідачів спричинили їй матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідачів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2015 між ПП «Славія Люкс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 020517, відповідно до умов якого підприємство за згодою учасника зобов'язується вчинити від його імені певні дії спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку № 1 до даного договору, на підставі ст. 1046, 1048 ЦК України та на умовах діяльності Програми «РеалКредитФінанс», що міститься у додатку № 2 до даного договору та є його невід'ємною частиною.

02.02.2015 між ПП «Салюр» та ОСОБА_1 було укладено договір № 020517, за яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації.

04.02.2015 між ТОВ СК «Градо» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 012448, відповідно до умов якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити згідно з чинним законодавством України страхову виплату страхувальникові або вигодонабувачеві в порядку і на умовах, визначених цим договором та правилами, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначений цим договором строк та виконувати інші умови цього договору.

19.11.2015 між ТОВ «Бондс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 222090, за яким товариство за згодою учасника зобов'язується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку № 1 до даного договору, на підставі ст. 1046, 1048 ЦК України та на умовах діяльності програми «Credit 365».

В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.п.7, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Також ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає умови визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Одночасно ч. 6 ст. 19 вищевказаного Закону передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не було наведено обставин із посиланням на конкретну правову норму в обґрунтування своїх позовних вимог, які б доводили їх під ставність.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б давали підстави дійти висновку про недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦПК України, чи наявність умов визначених ст. 18, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання договорів недійсними, у зв'язку із чим також відсутні підстави для відшкодування шкоди, оскільки такі вимоги є похідними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства "Славія Люкс", приватного підприємства "Салюр", товариства з обмеженою відповідальністю "Бондс", товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Градо" про визнання договорів недійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішенняа суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А. Писанець