Провадження №4с/521/55/17
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гуревського В.К,

за секретаря Ардаковська А.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії посадової особи державної виконавчої служби,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 26.07.2016 року він подав до територіального управління юстиції в Одеській області заяву про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_3

15 серпня 2016 року поштовим листом він отримав постанову територіального управління юстиції в Одеській області від 01 серпня 2016 року про відмову у задоволенні його заяви про відвід.

Скаржник вважає постанову територіального управління юстиції в Одеській області невмотивованою, та такою, що суперечить Законам України, постановам Вищих судів України та судової практиці.

З листа територіального управління юстиції в Одеській області від 08 серпня 2016 року за № Д-1481-09 вбачається, що вище керівництво, тобто вся виконавча служба Одеської області, неправильно трактує вимоги закону. Зокрема у зазначеному листі вказано, що виконавчий документ № 521/4521/14-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 02 червня 2016 року містить посилання на те, що необхідно встановити межові знаки. Таке ствердження територіального управління юстиції в Одеській області суперечить рішенню апеляційного суду Одеської області, на підставі якого виданий зазначений виконавчий лист.

У своєму рішенні апеляційний суд чітко зазначив норми права, за якими потрібно виконати рішення останнього. А саме встановлення меж земельної ділянки стягувача повинно відбуватися за нормами наказу Держкомзема №376, який прописує, що встановлення меж земельних ділянок закріплюється межовими знаками та посвідчується актом прийому передачі межових знаків на зберігання у складі техдокументації із землеустрою це прямо прописано на 4 аркуші рішення апеляційного суду та на 5-6 аркушах.

У кінці 7 аркушу рішення апеляційного суду зазначено: «Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за відсутності відомостей про те, що замовник цього не бажає, передача їх на зберігання не відбулася». 11 липня 2016 року не відбулося встановлення меж земельної ділянки стягувача, та закріплення їх межовими знаками. Передача їх (межових знаків) на зберігання замовнику не відбулася. Не зважаючи на це, боржник та державний виконавець 11 липня 165 року склали акти про встановлення меж земельної ділянки стягувача, а 03 серпня 2016 року намагалися примусити стягувача підписати кадастровий план земельної ділянки №56-а, на що він написав свої вимоги на цьому плані, а сам план не підписав.

У рішенні апеляційного суду, яке зараз примусово виконується, чітко визначена процедура встановлення меж земельної ділянки стягувача.

Проте все те, на що посилається апеляційний суд у своєму рішення боржником не виконане, а отже і всі акти державного виконавця є нікчемними та підлягають скасуванню, а дії державного виконавця потрібно визнати неправомірними постанова ВССУ №6 від 07 лютого 2014 року.

Це свідчить про неодноразове порушення органом державної виконавчої служби прав та інтересів стягувача.

Якщо ж обовязок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-яки час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її прав чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обовязків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав субєктів права на оскарження її незаконних дій.

Скажник вважає, що завдання ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

З листа територіального управління юстиції в Одеській області від 08 серпня 2016 року за № Д-1481-09 вбачається, що вище керівництво, тобто вся виконавча служба Одеської області вважає, що всі державні виконавці не уповноважені перевіряти встановлення межових знаків на межах земельної ділянки №56-а по вул. Широка в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, яка належить ОСОБА_1 стягувану за рішенням суду. У той же час в рішенні суду чітко прописана необхідність встановлення межових знаків.

Саме ці обставини та акти державного виконавця і були підставою відводу всіх державних виконавців Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси.

У постанові про відвід зазначено, що вимоги стягувача про відвід державних виконавців є припущенням та не можуть бути підставою для відводу.

Скаржник вважає, що акти державного виконавця складені з порушенням процесуальних вимог їх складання, а тому не можуть братися до уваги.

Лист територіального управління юстиції в Одеські області від 08 серпня 2016 року за № Д-1481-09 містить суперечливі факти та спростовує всі акти державного виконавця. У листі та актах зазначено, що межі земельної ділянки стягувача встановлені. У той же час техдокументація зі встановлення меж земельної ділянки стягувача не виконана і досі. Тобто у стягувача є всі підстави для сумнівів у професійності та неупередженості державних виконавців, оскільки державні виконавці тривалий час не виконують рішення суду та посилаються на документи, які складені з порушенням закону, та які мають бути підтверджені певними засобами доказування. Зокрема актами привязки меж та межових знаків на місцевості, актами прийому передачі межових знаків на зберігання з підписами суміжних землевласників у складі техдокументації.

Таким чином, вважає постанову територіального управління юстиції в Одеській області від 01 серпня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_3 є невмотивованою, а отже підлягає скасуванню.

Просить суд визнати постанову ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеські області від 01 серпня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_3 невмотивованою та скасувати останню; зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області вдруге розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 та Державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_3

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року в задоволені скарги ОСОБА_1 на дії посадової особи державної виконавчої служби відмовлено.

15 березня 2017 року Апеляційним судом Одеської області ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду, посилаючись на те, що при розгляді справи, судом першої інстанції не була надана правова оцінка про існування рішень суду, якими на підставі скарг ОСОБА_1 неодноразово було визнано неправомірними дії посадових осіб Малиновського районного відділу Державної виконавчої служби, та чи з цього приводу можливо чи ні вважати відвід, заявлений ОСОБА_1, як не безпідставний. В своїх поясненнях ОСОБА_1, у суді апеляційної інстанції посилається саме на те, що в зв'язку з постійними зверненнями зі скаргами на дії Малиновської виконавчої служби, в нього викликає сумнів у неупередженості державних виконавців, а тому він був вимушений заявити відвід. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, розглянувши скаргу не в повному обсязі, й це є безумовною підставою для скасування постановленої у справі ухвали, з направленням справи на новий розгляд у іншому складу суду.

В порядку ст. 11-1 ЦПК України передано судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К.

ОСОБА_1 на вимогах наполягав у повному обсязі.

Представник заступника начальника ОСОБА_4 територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби ОСОБА_5 в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №521/4524/14-ц виданого 02 червня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси, про зобовязання Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 з виїздом на місцевість.

26 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського обласного управління юстиції виконавчої служби Малиновського району м. Одеси із заявою про відвід державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_3, начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2, всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, через упередженість та зацікавленість державних виконавців у невиконані рішення суду.

01 серпня 2016 року постановою начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.07.2016 року про відвід в.о. начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та всіх державних виконавців відділу у виконавчому провадженні № 51387861 з виконання виконавчого листа № 521/4521/14-ц, виданого 02 червня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 з виїздом на місцевість.

08 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Августівської сільській ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_7, про визнання дій протиправними та поновлення порушеного права шляхом скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

24 лютого 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до Августівської сільській ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_7, про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними та скасувати рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 20.09.2012 року за №284/Р-ХХ-VI, яким ОСОБА_1 відмовлено у виділенні у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га. в с. Протопопівка по вул. Широка, 58. Зобов'язано Августівську сільську раду Біляївського району Одеської області розглянути шюпотання ОСОБА_1 про виділення йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га. в с. Протопопівка по вул. Широка, 58.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області. ОСОБА_8, ОСОБА_7, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди, в якому просив: визнати техдокумнетацію із землеустрою щодо встановлення меж належних йому земельних ділянок в натурі (на місцевості) по вул. Широка, 56-а в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, такою, що не відповідає діючому законодавству. Зобов'язати ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, усунути недоліки угод № 187-1 та № 207 від 19.05.2009 р., а саме виготовити техдокументацію із землеустрою щодо встановлення меж належних йому земельних ділянок в натурі (на місцевості) відповідно до фактично існуючих з 1998 року на місцевості меж земельних ділянок.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

31 березня 2016 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області, ОСОБА_8, ОСОБА_7, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 такою що не відповідає дійсності. Зобов'язано Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 з виїздом на місцевість. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Від державного виконавця Малиновського відділу державної виконавча служби міста ОСОБА_4 надійшла заява, в якій заявник просив роз'яснити рішення апеляційного суд Одеської області від 31 березня 2016 року в частині встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року в задоволені заяви державного виконав Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 про роз'яснення рішення суду цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії про визнання змісту, асортименту, комплектності, якості та інформації технічної документації із землеустрою на земель ділянки такою, що не відповідає вимогам закону, та непридатна для використання, отримай кадастрового номеру, внесення відомостей про земельні ділянки в базу даних Державного земельного кадастру, а також зобов'язання усунути недоліки результату угод № 187-1 та № 207-1 від 19 трав 2009 року, виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельні ділянок в натурі, стягнення моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог що, предмета спору - Авіустівська сільська рада Біляївського району Одеської області, ОСОБА_8, ОСОБА_7.

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області, Управління ДВС ОСОБА_4 територіального управління в Одеській області, та просив визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2016 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №815/3473/15, стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 1000,0 гривень.

12 травня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково, визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління ДВС ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2016 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №815/3473/15. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

27 липня 2016 року Одеський апеляційний адміністративний суд постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Малиновського ВДВС у м. Одесі ОСОБА_3 щодо складення нею при примусовому виконанні рішення Апеляційного суду Одеської області від 31.03.2016 року по цивільній справі № 521/4521/14-ц актів від 11.07.2016 року.

14 вересня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3: - щодо складання акту державного виконавця від 11.07.2016 року про виконання вимог виконавчого документу; - щодо складання акту державного виконавця від 11.07.2016 року про здійснення ОСОБА_1 перешкод щодо встановлення межі земельної ділянки представнику Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»; - щодо складання акту державного виконавця від 11.07.2016 року про штовхання ОСОБА_1 представника Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_9, пошкодження приладу GРS, заподіяння тілесних ушкоджень у зв'язку із тим, що перешкоджав ОСОБА_1 В задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

07 жовтня 2016 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із скаргою на постанову Старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_10 про зупинення виконавчого провадження.

02 лютого 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси скарга ОСОБА_1 на постанову Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції старшого державного виконавця Кочмар В.В. про зупинення виконавчого провадження задоволено частково. Скасовано постанову Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12 вересня 2016 року про зупинення ВП №51387861.

На час розгляду цієї скарги в Апеляційному суді Одеської області розглядається заява виконавчої служби про розяснення рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд вважає, що дії начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 з винесення постанови від 01 серпня 2016 року мали невмотивований характер, оскільки у відповідності до вимог частини 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Саме з причин невиконання рішення суду, існуванням декількох ухвал суду про визнання дій державних виконавців неправомірними, на що безпосередньо вказує в скарзі та своїх поясненнях ОСОБА_1, стали причиною недовіри з його боку.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 215, 383 - 389 ЦПК України, СУД, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії посадової особи державної виконавчої служби - задовольнити.

Визнати постанову ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 рок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 та державному виконавцю Бардачовій В.В. невмотивованою та скасувати.

Зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у ОСОБА_2 та державному виконавцю Бардачовій В.В.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з моменту отримання її копії.

Суддя: В.К.Гуревський

24.04.2017