Справа № 465/7075/15 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2350/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання недійсною ухвали,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року, у якій виправлено описку ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року, на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради № 1996 від 10.07.2008 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що ухвалою Львівської міської ради № 1996 від 10.01.2008 року гр.. ОСОБА_4 було передано земельну ділянку площею 0,0860 га на вул. І. Котляревського, 47, в оренду терміном на 10 років для обслуговування господарських споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, за функцією використання землі комерції. Відтак, вказує, що даний спір про визнання вказаної ухвали Львівської міської ради недійсною стосується права користування земельною ділянкою та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання недійсною ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовий та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 року у справі № 21-34а15і згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, тому підлягає врахуванню колегією суддів при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено, 11.08.2008 року на підставі ухвали Львівської міської ради від № 1996 від 10.07.2008 року «Про користування гр. ОСОБА_4 земельною ділянкою на вул. І. Котляревського, 47 у м. Львові» між ОСОБА_4 та Львівською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що ухвала Львівської міської ради від № 1996 від 10.07.2008 року «Про користування гр. ОСОБА_4 земельною ділянкою на вул. І. Котляревського, 47 у м. Львові», стосується цивільних прав, а саме права користування земельною ділянкою, правомірність якого оспорюває позивач у даній справі, відтак даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: