Справа № 369/379/17
Провадження № 2/369/1359/17
У Х В А Л А

іменем україни

29 березня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Пилипець А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що 21.02.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено ухвалу про часткове задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 246,6 кв. м. , житловою площею 98,4 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер майна: 19134098), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Кочерги В. І., буд. 5, який зареєстрований та належить на праві власності ОСОБА_1.

15.03.2017 року до ОСОБА_1 надійшло поштове відправлення від ОСОБА_4, що містило вимогу про повернення коштів від 18 січня 2017 року, а також копію ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області про відкриття провадження від 13.01.2017 року та копію ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області про вжиття заходів забезпечення позову від 21.02.2017 року.

При цьому вимога була датована 18.01.2017 року, а направлені позивачем копії ухвал Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня та від 21 лютого не були належним чином завірені, не містили мокрої печатки суду, підпису судді та були виготовлені за допомогою копіювальних пристроїв позивачем власноручно.

Представник відповідача наголосив, що у зв'язку з тим, що судом па момент винесення ухвали від 21.02.2017 року щодо вжиття заходів забезпечення позову судом не було досліджено важливих для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову обставин, що призвело до неправомірності такої ухвали.

Також, представник відповідача зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 обґрунтовані тим, «ОСОБА_1 позичені кошти не повертає та на неодноразові звернення щодо повернення коштів не реагує».

В той же час, жодних доказів на підтвердження вказаного факту не надає, що свідчить про необґрунтованість таких тверджень

Починаючи з моменту складення розписки від 20.06.2011 року до моменту подання позову до суду ОСОБА_3 жодного разу до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів не звертався.

Розпискою від 20.06.2011 року не встановлено строків виконання зобов'язань щодо повернення грошових коштів.

Вимога про повернення коштів від відповідача надійшла лише 15.03.2017, незважаючи на те, що датована така вимога 18.01.2017 року, що підтверджується копією експрес-накладної та роздруківки сторінки веб-сайту «Нової пошти» за результатами відстеження поштового відправлення.

З огляду на вищевказане та враховуючи вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, обов'язок щодо повернення грошових коштів настав у відповідача лише з моменту одержання відповідної вимоги, а саме 15.03.2017 року.

Більше того, такий обов'язок триватиме 30 днів та завершиться лише 14.04.2017 року, а тому вжиті судом заходи забезпечення позову призвели до порушення права власності ОСОБА_1 на належне йому майно.

Таким чином на момент постановлений ухвали від 21.02.2017 року жодних об'єктивних причин щодо вжиття заходів забезпечення позову не існувало.

Жодних доказів того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду Позивачем надано не було.

Тому, представник відповідача просив суд скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок загальною площею 246,6 кв. м. , житловою площею 98,4 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер майна: 19134098), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Кочерги В. І., буд. 5, який зареєстрований та належить на праві власності ОСОБА_1, вжиті судом на підставі ухвали від 21.02.2017 року по справі №369/379/17.

Представник відповідача в судове засідання зявилася, заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання зявився, проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову заперечував, у її задоволенні просив відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок житловий будинок загальною площею, 246,6 кв.м., житловою площею 98,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер майна: 19134098), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Кочерги В.І., буд. 5, який зареєстрований та належить на праві приватної власності ОСОБА_1

В решті задоволення заяви відмовлено.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що між сторонами дійсно існують грошові зобовязання щодо отримання відповідачем та повернення позивачеві грошових коштів за борговою розпискою.

Представник позивача, на підтвердження необхідності існування обраного заходу забезпечення позову, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2017 року, а також на підтвердження існування ризиків щодо можливого невиконання чи утруднення виконання рішення суду, в разі його ухвалення на користь позивача, надав в судовому засіданні копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що відповідач по справі зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також копію інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ( номер довідки № 83489101 від 27.03.2017 року), згідно якої вбачається, що відповідачем, на момент розгляду справи, було відчужено частину нерухомого майна, яке належало останньому.

З вказаної інформаційної довідки від 27.03.2017 року № 83489101, вбачається, що 27.03.2017 року на підставі договору дарування нежитлового приміщення, серія та номер 369, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, нерухоме майно у вигляді нежилого приміщення літ. «Л», загальна площа 5511 кв.м., яке знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23 Б, відчужено на користь ОСОБА_6.

Вказане вище нерухоме майно, згідно копії інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки № 75422453 від 10.12.2016 року), належало та було зареєстроване за відповідачем по справі, ОСОБА_1.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необгрунтованими.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Отже, оскільки між сторонами по справі виникли грошові зобовязання, спір щодо повернення яких вирішується в судовому порядку, враховуючи те, що розгляд даної цивільної справи по суті ще не закінчено, а також те, що обрані заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, суд приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись п.п. 1, 4, 6, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, ст.ст.154, 208, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н.С.Пінкевич