Дата документу 03.05.2017
Справа № 320/150/17
Провадження №2/320/1059/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року. м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбнак»») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 09.02.2008 у розмірі 10936,66 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.02.2008 відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання, тому станом на 30.11.2016 утворилась заборгованість, яку позивач просить примусово стягнути.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. На адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення проти позову, в яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку позовної давності.

У звязку з неявкою учасників у відповідності зі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Судом встановлено, що 09.02.2008 між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 110 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як зазначає позивач, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, станом на 30.11.2016 утворилась заборгованість в розмірі 10936,66 грн., яка складається з: 797,10 грн. заборгованість за кредитом, 6258,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3121,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 508.89 грн штраф (процентна складова).

В своїх письмових запереченнях ОСОБА_1, не заперечуючи факт кредитування, просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилам ч. 1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення,яке мало місце під час дії договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони не скористались своїм процесуальним правом довести суду правомірність своєї позиції, тому суд приймає рішення виходячи з обсягу наданих доказів.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж був здійснений відповідачем ОСОБА_1 16.07.2012.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами у відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14, йдеться про те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, ОСОБА_1 почала ухилятись від належного виконання зобовязань з 29.07.2012, саме тоді у ПАТ Приватбанк виникло право на звернення до суду, відповідно строк позовної давності сплив 29.07.2015..

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 11.01.2017 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Враховуючи, що відповідач скористався своїм правом заявити про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,8, 10,60 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова