Справа № 732/259/16-ц
Провадження № 2/732/166/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Лиманської М.В.,

за участі секретарів Шевеленко К.В., Бруй І.В.

позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі відповідної довіреності від 14.12.2015 року, діючи в інтересах позивача, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та просив стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 15750 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок зникнення 11.11.2015 року його корови, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11 листопада 2015 року під час випасання зникла належна позивачу тільна корова «Янка». Дана корова була ІНФОРМАЦІЯ_1, симентальської породи, код породи 11, приблизною вагою 450-470 кг.. Корова повинна була отелитися у січні-лютому 2016 року. Тварина не повернулася з пасовища. За заявою ОСОБА_1 Городнянським відділенням поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області проводилось досудове розслідування.

У с. Тупичів за усною домовленістю між господарями корів існує звичай по їх випасу за чергою. Особа, яка за чергою випасає корів, бере на себе зобовязання про збереження ввірених їй на випас корів та повинна відповідати за них у відповідний день випасу. Фактично між жителями села було укладено усний договір випасу корів, за яким випасання корів здійснюється в порядку черговості самими власниками. 11.11.2015 року черга по випасанню корів була за домогосподарством ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_3. Однак відповідачі найняли замість себе інших людей, які за гроші випасають корів, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Останні в день зникнення корови позивача вжили алкогольні напої і заснули. Череда розбіглася. Коли череду зібрали, корови ОСОБА_1 знайдено не було. Після зникнення корови позивач неодноразово звертався як усно, так і письмово до сімї ОСОБА_3 з вимогою відшкодувати завдану йому шкоду, але на ці звернення відповідачі не реагують.

Виходячи з положень ст. 7, 11, 509, 526, 614, 623, 626-627 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 15750 грн., що становить вартість зниклої корови, а також моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Заявлена до відшкодування моральна шкода обґрунтовується тим, що зникла корова була одним з засобів існування у сімї ОСОБА_1 Молоко корови забезпечувало сімї позивача здорове харчування і дохід. Корова позивача була тільна, і тому він втратив теля.

27.02.2017 року справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в позовні заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Вказав, що за домовленістю між жителями с. Тупичів випасання корів здійснюється їх власниками по черзі. За домовленістю той, чия черга пасти корів, повинен вигнати їх на випас, відпасти корів день і пригнати в село, а власники корів забирають їх по домівках. При цьому він відповідає за корів. І з цим всі погодились. 11.11.2015 року черга випасати корів у їх череді була за господарством відповідачів. Відповідачка для випасу корів за своєю чергою залучила ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Близько 14 години 11.11.2015 року корови стали повертатись з поля без пастухів. Зясувалось, що стадо розбіглось, при цьому його корова додому не повернулась. Вони питали у пастухів, де їх корова, але ті були пяні. Протягом декількох днів вони шукали корову. При цьому ОСОБА_3 з сином також приймали участь у пошуках, але корову так і не знайшли. На даний час вже зясовано, що його корова впала у зливну яму на колишньому комплексі по відгодівлі великої рогатої худоби. Свою корову він впізнав по рештках. Матеріальну шкоду обґрунтовує орієнтовною вартістю 1 кг живої ваги молочної корови, яка помножена на вагу корови. Його корова була вгодована та вагітна, симентальської породи, а тому її мінімальна вага складала не менше 450 кг. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що корова давала молоко, яке він здавав та отримував за це гроші. Він як усно, так і письмово звертався до відповідачів з приводу вирішення питання та відшкодування вартості зниклої корови, але питання так і залишається не вирішеним.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні у повному обсязі підтримав заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні предявлений до неї та її чоловіка ОСОБА_5 позов не визнала у повному обсязі та заперечувала з приводу його задоволення. Не заперечувала, що 11.11.2015 року черга випасати корів у череді була за їх з чоловіком господарством. Чоловік був відсутній вдома, перебував у відрядженні. Оскільки вона була зайнята того дня, то найняла для випасу корів платних пастухів, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В обідній час зясувалось, що стадо зірвалось і корови розбіглись. Власники корів допомагали зганяти корів. Зясувалось, що корова ОСОБА_1 не повернулась. Шукали разом. Вона вважає, що позивач сховав корову, а з них хоче стягнути гроші. Щодо корови, рештки якої були знайдені у зливній ямі, вважає, що звязку з коровою позивача ці рештки не мають. Тому вимоги позивача вважає необґрунтованими.

Представник відповідачки в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити за їх недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_5 та треті особи у судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, факт зникнення 11.11.2015 року корови ОСОБА_1, яка виганялась в череду для випасу і не повернулась додому. Підтвердили, що вага корови становила близько 450 кг. Повідомили, що у їх селі давно склалось так, що у випадку зникнення корови відповідає власник того господарства, чия черга була пасти корів.

З дослідженого в судовому засіданні паспорта великої рогатої худоби серії LB № 498199, виданого 01.03.2013 року Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебувала корова породи «Симентальська» з кличкою «Янка», ІНФОРМАЦІЯ_1, робочий номер 7001, ідентифікаційний номер UA ( а.с. 6 ).

Згідно комісійного акту від 22.12.2015 року встановлено, що в господарстві ОСОБА_1 була молода корова червоно-рябої масті, орієнтовною вагою 450-470 кг. 11 листопада 2015 року корова не прийшла з пасовища. Черга випасати громадську худобу в цей день була за господарством ОСОБА_5, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1 а.с. 8 ).

За даними управління агропромислового розвитку Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.12.2015 року № 02-04/721 станом на 21.12.2015 року в залежності від продуктивності, вгодованості ринкова ціна на молочних корів становить від 30 до 35 грн. за кілограм живої ваги (т.1 а.с. 9 ).

Факт зникнення корови ОСОБА_11 на пасовищі при її випасанні 11.11.2015 року відповідачкою не спростований. Доказів іншого не надано.

Згідно з положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що між жителями с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області тривалий час існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевих пасовищах, згідно з якою сім'я (господарство) повинна відпасти колективну худобу за встановленим графіком.

Відповідно до встановленого графіку 11 листопада 2015 року черга з випасання колективної худоби, у тому числі і корови ОСОБА_1 була за господарством подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які в своєму спільному господарстві також мають корову та користуються в свою чергу правами, передбаченими спільною домовленістю.

Відповідачка ОСОБА_3 залучила для допомоги у випасанні худоби ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які 11 листопада 2015 року на пасовищі вживали алкогольні напої, належним чином не контролювали худобу і це призвело до того, що череда розбіглась і належна позивачу корова, знаходячись без відповідного контролю, зайшла на територію колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби, де впала у зливну яму і загинула.

Згідно положень ч. 1 ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір с обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Доказами справи підтверджено, що між власниками великої рогатої худоби, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3, зокрема й сторонами у справі, тривалий час існують зобов'язальні правовідносини щодо спільного випасання належної їм великої рогатої худоби. Вказані відносини регулюються звичайним правом, визнаним законом. Вказані зобовязальні правовідносини включають і обов'язок по збереженню худоби на час її випасу.

Відповідно до усної домовленості про випас корів у спільній череді почергово, відповідачі, прийнявши на себе обов'язок щодо збереження худоби на час випасу, не проявили турботливості та обачності, найнявши інших осіб, які виконують допоміжну роль в умовах випасання худоби за визначеною черговістю. Такі дії відповідачів є неналежним виконанням ними зобов'язання щодо випасу стада корів. Це є підставою для настання цивільної відповідальності відповідачів, які обидва є членами господарського двору, відповідального 11.11.2015 року за збереження чужого майна.

Відповідачами не доведено відсутності їх вини у настанні збитків, завданих неналежним виконанням зобовязання про спільний випас корів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Розмір заявлених позивачем збитків підтверджений документально та відповідачами не спростований.

Завдання моральної шкоди позивачу в судовому засіданні не знайшло підтвердження, оскільки з пояснень позивача він не був позбавлений продуктів молока, тому що мав другу корову. Втрата корови призвела до неотримання позивачем втраченої вигоди, стягнення якої він не позбавлений права вимагати у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 11, 14, 22, 23, 528, 614, 615, 627, 629 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 74, 158, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7875,0 грн. збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання щодо спільного випасання великої рогатої худоби.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 7875,0 грн. збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання щодо спільного випасання великої рогатої худоби.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Лиманська