АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4506/17 Справа № 172/36/17 Головуючий у 1 й інстанції - Філіппов Є. Є. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.В., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року

за поданням начальника Васильківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 року задоволено подання начальника Васильківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві 20.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місцезнаходження (проживання) с. Васильківка вул. Патріотів, 42 Васильківського району, Дніпропетровської області, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом № 8669 від 04.10.2016 вчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват банк" боргу в сумі 100 000,00 грн..

Тимчасове обмеження права виїзду за кордон покладено на Державну прикордонну службу України.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання заявника, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу - скасувати та відмовити заявнику в задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що, 06.12.2016 року державним виконавцем керуючись ст.17,19,20,25 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови та виклик було направлено сторонам виконавчого провадження. На виклик боржник не з'явився. Боржником борг не сплачено.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін'юсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обов'язків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю( п.п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкції зазначені і інші вимоги щодо форми і змісту подання.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обов'язків щодо стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У зв'язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно виконавчого напису протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим написом обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим написом, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані державним виконавцем до подання (виконавчий напис, постанова про відкриття виконавчого провадження, інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців, довідок отриманих від МВС та Пенсійного фонду), - не вбачається ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на нього обов'язків.

Тобто, належних доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим написом нотаріуса, матеріали не містять, отже заявником не надано достатніх доказів в підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов'язань шляхом виїзду на постійне місце проживання до іншої країни та його приховування від виконавчих органів, а відділом державної виконавчої служби вжито ряд необхідних заходів для своєчасного і повного примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Матеріали подання не містять також доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та як наслідок повідомлення боржника про існування вказаного виконавчого провадження відносно нього.

Посилання подання державного виконавця на встановлене «неофіційне місце проживання боржника» та здійснений вихід за такою адресою - жодним чином не свідчать про ухилення боржника від виконання обов'язку, оскільки доказів, що боржник дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання начальника Васильківського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника Васильківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ж.І Максюта

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко