Єдиний унікальний номер 236/2326/16-ц Номер провадження 22-ц/775/541/2017
Єдиний унікальний номер 236/2326/16-ц Головуючий у 1 інстанції Ткачов О.М
Номер провадження 22-ц/775/541/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Груіцької Л.О., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору дійсним

за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано договір № 1/10/3m/0018 строкового банківського вкладу від 11 березня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», дійсним; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 лютого 2017 року заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд заочного рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 листопада 2016 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив рішення скасувати, провадження у цивільній справі закрити, оскільки рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права: судом не визначено процесуальний статус Фонду гарантування вкладів у даній справі, суд не звернув уваги, що Фонд не укладав з позивачем ніяких договорів, позовні вимоги випливають з норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тобто вимоги носять публічно-правовий характер і дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута лише в порядку адміністративного судочинства. Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не вчинив жодної протиправної дії чи бездіяльності відносно позивача, а діяв виключно в межах повноважень, наданих спеціальним законом.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 заперечувала проти апеляційної скарги.

Представник відповідача до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

На підставі ч.1 ст.305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що з метою дотримання процесуальних строків, розгляд справи належить проводити у відсутність сторін.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні законні підстави щодо визнання оспорюваного договору нікчемним, тому він є дійсним.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що 11 березня 2014 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1/10/3m/0018 строкового банківського вкладу, за яким Банк приймає від вкладника-позивача грошові кошти в сумі 11000,00 грн. на строк 3 місяці з 11 березня 2014 року по 11 червня 2014 року та зобов'язується повернути вкладнику та виплатити проценти відповідно до умов договору; листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, без номера та дати, ОСОБА_1 було повідомлено про визнання договору № 1/10/3m/0018 від 11 березня 2014 року нікчемним на підставі п. 9 ч.2 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з запровадженням з 21 липня 2015 року тимчасової адміністрації.

Дійсно, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20 липня 2015 року №466 «Про віднесення ПАТ «АКБ «Капітал» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «АКБ «Капітал» віднесено до категорії неплатоспроможних» (арк..спр.188-190), постановою №753 від 29 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію (арк..спр.191).

20 липня 2015 року Рішенням №140 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято від 20 липня 2015 року розпочато з 21 липня 2015 року процедуру виведення ПАТ «АКБ «Капітал» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (арк.спр.192), рішенням №195 від 29 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації (арк..спр.193).

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На підставі ч.2 ст.38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 38 Закону передбачено перелік підстав для визнання правочинів нікчемними.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2015 року відбулося засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» про перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «АКБ «Капітал» протягом року (арк..спр.195-197), за результатами якої договір №1/10/3m/00 від 11 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» визнано нікчемним на підставі п.9 ч.2 ст.38 Закону №4452-YI (арк.спр.11).

Відповідно до п.9 ч.3 ст.38 Закону підставою для визнання нікчемним правочину є здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з положень ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності підстав вважати правочин, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» нікчемним, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

На виконання положень ст.10 ЦПК України ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року було витребувано, в тому числі, відомості щодо підстав визнання правочину нікчемним.

Але з наданих відповідачем документів підстави визнання правочину нікчемним взагалі не вбачаються.

Крім того, положеннями Закону на Фонд гарантування вкладів покладено обов'язок забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, а договір з позивачем укладено 11 березня 2014 року, тобто за 1 рік 4 місяці та 9 днів до запровадження тимчасової адміністрації банку (20 липня 2015 року).

Отже у відповідача взагалі були відсутні підстави для перевірки спірного правочину.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про допущені судом порушення норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, що не мало місце по даній справі.

Так, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції задовольнив вимоги до особи, яка не є відповідачем.

Але в матеріалах справи наявна уточнена позовна заява ОСОБА_1 (арк..спр.19), за змістом якої відповідачем зазначено саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який і було повідомлено про час судового розгляду (арк..спр.24).

Крім того, за змістом п.17 ч.1 ст.2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відсутність за таких обставин в матеріалах справи ухвали про заміну відповідача не може бути підставою для скасування рішення суду відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не ґрунтуються на законі.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) установлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим згідно зі статтею 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

По даній справі, спірні правовідносини виникли у зв'язку з порушенням цивільного права позивача на належне виконання умов договору банківського вкладу.

Зважаючи на зазначене, звернення позивача до Фонду не є підставою для розгляду спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України 14 грудня 2016 року у справі № 6-2735цс16.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на даний час остаточне рішення щодо скасування процедури тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» не прийнято також не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки по-перше, якщо відносно банку, дійсно, скасована процедура тимчасової адміністрації, взагалі відстні підстави для перевірки правочинів з боку відповідача та визнання їх нікчемними, по-друге, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк..спр.185-186) - ПАТ «АКБ «Капітал» перебуває в стані припинення, а відповідно до ч.1 ст.10 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, ч.2, 4 - якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: