Дата документу 30.03.2017
Провадження № 2/334/146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Санвей Тревел» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, суд, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, вказавши в заяві, що 15 липня 2015 року, вона звернулась до відповідача - туристичного агентства ПП «Санвей Тревел», з метою оформлення польської шенгенської візи для виїзду за кордон.Поїздка планувалася на 20 вересня 2015 року. Представниця агентства зазначила, що часу для її оформлення достатньо та запропонувала надати вищезазначені послуги у найкоротший термін. Позивачка погодилась і одразу ж оплатила 100% вартості послуг у розмірі 2800,00гри., однак послуга з оформлення візи надана так і не була. 19 жовтня 2015р., позивачка звернулася до агентства з повідомленням про відмову від їхніх послуг, у звязку з тим, що вони втратили для неї інтерес і її відпустка закінчилася та проханням повернути їй гроші.

На теперішній час, гроші не поверненні тому просить суд, стягнути з ПП «Санвей Тревел» безпідставно отримані гроші в сумі 2 811,20 грн., 3 % річних в розмірі 20,71 грн., пеню в сумі 379,27 грн., збиток в сумі 455,00 грн. та 4000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2015 року, позивачка звернулась до відповідача - туристичного агентства ПП «Санвей Тревел», з метою оформлення польської шенгенської візи для виїзду за кордон.Поїздка планувалася на 20 вересня 2015 року. Позивачка оплатила 100% вартості послуг у розмірі 2800,00гри., однак письмовий договір з відповідачем не уклала. Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, а письмовим доказом вступу сторін до договірних правовідносин в даному випадку, є квитанція, видана позивачці агентством про сплату їхніх послуг.

Послуга з оформлення візи, позивачці надана не була. 19 жовтня 2015р., позивачка звернулася до агентства з повідомленням про відмову від їхніх послуг, у звязку з тим, що вони втратили для неї інтерес і її відпустка закінчилася та проханням повернути, безпідставно отримані гроші, однак у задоволенні її вимоги їй було відмовлено. Того ж дня позивачка направила до агентства претензійний лист, в якому в якому просила повернути грошові кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції - у загальній сумі 2811,20грн., а також сплатити 3% річних у розмірі 20,71грн. та пеню в розмірі 379,27грн. відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Крім того, просила відшкодувати збитки у розмірі 455 гривень за сплату консульського збору.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм» «суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1212 ЦК України визначено,що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття,збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач, зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, крім того у відповідності до ч. 2 ст. 1214 УК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).

Судом встановлено, що кошти у розмірі 2800,00грн. отримані відповідачем, безпідставно, а тому підлягають поверненню з усіма правовими наслідками встановленими законом.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у положеннях п. 8 Листа від 13.04.2011 р. роз'яснив, що аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Положеннями ч. 5 ст. 10 закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені розрахунки, надані позивачкою, та у звязку з відсутністю контррозрахунків, приймаються судом, та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки відповідачка внаслідок безвідповідальних дій відповідача, була позбавлена можливості щорічного відпочинку, який планувався нею заздалегідь та була, змушена на протязі тривалого часу, боронити своє порушене право, що спричинило їй моральні страждання. Тому діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полягає в перенесеному душевному хвилюванні, яке відобразилося на її емоційному стані. Заявлену суму моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. суд вважає такою, що відповідає тяжкості заподіяних моральних страждань та вимогам розумності і справедливості, у зв'язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача безпідставно отримані гроші в сумі 2811,20 грн., 3 % річних в розмірі 20,71 грн., пеню в сумі 379,27 грн., збиток в сумі 455,00 грн. та 4000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені судові витрати на оплату судового збору 487,20грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 549, 623, 625, 1212-1214 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ПП «Санвей Тревел» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані гроші в сумі 2 811,20 грн., 3 % річних в розмірі 20,71 грн., пеню в сумі 379,27 грн., збиток в сумі 455,00 грн. та 4000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ПП «Санвей Тревел» на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 487,20 грн.

Протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, відповідач має право подати до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Колесник С. Г.