У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Бедьо В.І.

за участі секретаря Пазяк С.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_6 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_8 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває дана справа.

В судовому засіданні представником позивача подане до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 308/6368/15- а за позовом прокурора міста Ужгорода про визнання недійсним і скасування рішення Ужгородської міської ради від 31.05.2013 року № 919 в частині надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_2 з тих підстав, що у разі задоволення вказаного позову по адміністративній справі буде відсутнім предмет спору.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечив проти задоволення вказаного клопотання з тих підстав, що підстав для зупинення немає. Натомість завив клопотання про закриття провадження у даній справі з тих підстав, що вимога про скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала клопотання позивача щодо зупинення провадження у справі та заперечила відносно заявленого представником відповідача клопотання щодо закриття провадження у справі.

Представник третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_8 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області в судове засідання не зявився, хоч був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши зміст клопотань, оглянувши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, приходить до наступного.

Положенями п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства;

Дана підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається.

На підставі зазначеної норми закону суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Таким чином зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства (п. 4 ст. 201 ЦПК), може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка розглядається, суд приходить до висновку, що позивач всупереч вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав, у чому саме полягає взаємозвязок предметів розгляду іншої справи, а також, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, тому відмовляє у клопотанні щодо зупинення провадження у справі.

Вивчивши клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 205 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі.

Зокрема, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тобто не належить до юрисдикції суду (непідвідомча суду).

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем ставиться вимога про скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

За правилами частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186№ цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, суд приходить до переконання, що оскільки предметом даної справи є рішення Ужгородської міської ради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з подальшою передачею її в оренду, при винесені якої відповідач здійснював владні управлінські функції, відтак в цих правовідносинах відповідач реалізував свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція зокрема висвітлена у постанові Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року по справі № 21-3690а15.

За наведених обставин суд приходить до переконання, що клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі слід задовольнити.

Керуючись , п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, ст.ст.208-212 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_8 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_8 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області на протязі п"яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9