Справа №642/1056/17
Провадження №2/642/768/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Скляренко С.О., при секретарі Антоненко Н.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей по Холодногірському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення батьківства, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить: визнати його батьком дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; виключити відомості про ОСОБА_3 як батька дитини, з актового запису про народження малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; нести відомості до актового запису про народження малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши батьком позивача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він проживав з ОСОБА_4 однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з червня 2004 року по січень 2006 року у м. Харків. ОСОБА_4 24 травня 2006 року народила дитину - ОСОБА_2, батьком якого є позивач. На момент народження дитини з ОСОБА_4 вони проживали окремо, у звязку з чим відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). При реєстрації народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова по-батькові дитини вказано «Олегович», а батьком зазначений «Олег Михайлович», що підтверджує факт наявності кровної спорідненості між позивачем та ОСОБА_2. З народження дитини ОСОБА_1 постійно спілкувався з сином, цікавився його життям, брав участь у його утриманні, вихованні, навчанні, проводили разом багато часу. ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням №003512, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради Луганської області, у звязку з чим позивач постійно брав участь у його лікуванні, допомагав матеріально. ОСОБА_4 24.09.2015 надавала матері позивача - ОСОБА_5 нотаріально завірену заяву для супроводу сина у поїздках територією України, у тому числі у зону проведення АТО, вказуючи, що ОСОБА_5 є бабусею ОСОБА_2, тим самим визнаючи позивача його батьком. ОСОБА_4 померла 24 березня 2016 року. Позивач має можливість, відповідні умови та бажання для утримання, виховання, навчання та лікування малолітнього сина, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просив суд про його задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують, вважають це доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про народження, серії 1-ВЛ №050216, виданого 06.06.2006 ВРАЦС Московського районного управління юстиції м. Харків, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис за №744.

Відповідно до актового запису про народження №744 від 06.06.2006 відомості про батька ОСОБА_2 внесені за вказівкою заявника відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоровя), а саме за заявою ОСОБА_4

ОСОБА_4 померла 24 березня 2016 року у м. Брянка Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Московським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Харківській області 29 червня 2016 року №549870 серія І-ВЛ.

При житті ОСОБА_4 24.09.2015 надавала матері позивача - ОСОБА_5 нотаріально завірену заяву для супроводу сина у поїздках територією України, у тому числі у зону проведення АТО, вказуючи, що ОСОБА_5 є бабусею ОСОБА_2, тим самим визнаючи позивача його батьком.

Згідно акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1, ОСОБА_1 створив всі належні умови для проживання та виховання малолітнього сина ОСОБА_2

На підставі ст.3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975, ратифікованої Україною 14.01.2009, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У відповідності до вимог ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно зі ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства і внесення змін до актового запису про народження дитини може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства і внесення змін до актового запису про народження дитини приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України).

На підставі ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

З матеріалів справи вбачається, що актовий запис про батька ОСОБА_2 учинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за заявою заявника ОСОБА_4

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

У своєму рішенні по справі «Мікулич проти Хорватії» від 07.02.2002 Європейський Суд з прав людини зазначив, що людина має життєво важливий інтерес, захищений Конвенцією, в одержанні інформації, необхідної для розкриття правди про важливий аспект щодо своєї особи. Інтереси особи, яка домагається встановлення батьківства мають бути забезпечені, коли батьківство не може бути встановлене за допомогою дослідження на ДНК.

Згідно зі ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, і видає нове свідоцтво про народження.

Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, а також те, що позивач визнає факт того, що він є батьком дитини ОСОБА_4, саме його імя та по-батькові зазначені в свідоцтві про народження дитини, ОСОБА_4 л.І. при житті фактично визнавала батьком позивача, що вбачається з наданої нею завяи на імя ОСОБА_5 від 24.09.2015, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975, ратифікованої Україною 14.01.2009, ст.ст.125, 128, 134, 135, 144 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_3 України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей по Холодногірському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виключити відомості про ОСОБА_3, як батька дитини, з актового запису про народження малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести відомості до актового запису про народження малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.О. Скляренко