Справа №489/3353/16-ц 11.05.2017 11.05.2017 11.05.2017
Провадження №22-ц/784/1044/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/3353/16-ц Суддя першої інстанції Губницький Д.Г. Номер провадження: 22-ц/784/1044/17 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Шагаєм О.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника Гриненко Т.В., відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення і свідоцтва про право власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що її донька ОСОБА_6 була членом житлово-будівельного кооперативу «Керамик-2» (далі -ЖБК «Керамик-2»), який зводив житловий будинок по АДРЕСА_1.

У 1990 році вказаний будинок був зданий в експлуатацію і ОСОБА_6 отримала в ньому в користування квартиру №70 (далі - Спірна квартира). Затим, з її допомогою, донька повністю сплатила пайові внески за квартиру в сумі 9370 рублів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 донька померла. Спадкоємцями першої черги після неї за законом є позивачка та син померлої, ОСОБА_7. На час сплати пайових внесків він був ще неповнолітнім, не писав заяву про вступ до кооперативу і не був його членом. Отже, право власності на Спірну квартиру у доньки (ОСОБА_6.) виникло з часу повного погашення нею пайових внесків у 1992 році, але таке право вона не оформила.

Однак, рішенням Виконкому Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 року право власності на Спірну квартиру оформлено за ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину після онука прийняла позивачка та його батько - відповідач ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що пайові внески за доньку сплачувала вона, позивачка просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 року за №319 в частині визнання права власності на Спірну квартиру за ОСОБА_7, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 серпня 2015 року видане ОСОБА_4, визнати за нею право власності на ? частину Спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Ухвалою місцевого суду від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 25 серпня 2015 року, та визнання права власності позивачки на ? частину квартиру роз'єднані в самостійне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року та додатковим рішенням того ж суду від 18 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 року за № 319 в частині визнання права власності на Спірну квартиру за ОСОБА_7, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права і неповне з'ясування обставин справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, розглянувши справу в межах позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані докази і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є матір'ю ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і бабусею ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7

Дочка позивачки за життя була членом ЖБК «Керамик-2», проживала в Спірній квартирі та в 1992 році повністю виплатила пайовий внесок.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв лише її син, ОСОБА_7 (а.с. 143), а після його смерті спадщину прийняли за законом: відповідач - у першу чергу, а позивачка - у другу (а.с. 87-114).

ЖБК «Керамик-2» був створений за рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 лютого 1986 року та у 2005 році реорганізований в ОСББ «Керамик-2».

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 року №319 за ОСОБА_7 оформлено право власності на Спірну квартиру на підставі довідки ОСББ «Керамик-2» про його членство в ОСББ і повне погашення пайового внеску (а.с.76, 77). Підставою для цього зазначено п. 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Мінюсту України N 7/5 від 7 лютого 2002 року (до внесення змін наказом Мінюсту України від 28 липня 2010 року N1692/5), яким передбачалося право органу місцевого самоврядування оформлювати право власності з видачею свідоцтва.

Після смерті ОСОБА_7, нотаріальним свідоцтвом про право на спадщину від 27 серпня 2015 року право власності на Спірну квартиру оформлено за відповідачем ОСОБА_4

Чинним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права на спадкування у першу чергу після смерті ОСОБА_7 відмовлено.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року (далі - Закон), який був чинним на час сплати пайового внеску в 1992 році, член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 18 грудня 2013 року в справі 6-138цс13).

Позивачка не була членом ЖБК «Керамик-2» і не надала суду належних та допустимих доказів про свою участь у погашенні її дочкою (ОСОБА_6.) пайових внесків на Спірну квартиру.

Членство ОСОБА_7 в ОСББ (правонаступник ЖБК «Керамик-2») не спростоване і не оспорювалось (а.с. 124).

Спадщину після смерті доньки позивачка не прийняла (а.с. 81).

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що захист саме спадкового права позивачки після смерті ОСОБА_6, як підтвердила представник позивачки в суді, без наявності такого права, не може слугувати підставою для задоволення позову про скасування вказаного рішення органу місцевого самоврядування, оскільки спадкові права позивачки цим рішенням не порушено.

Такий висновок місцевого суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові від 25 грудня 2013 року № 6-94цс13.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_7 не прийняв спадщину після смерті матері безпідставні, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що її прийняв.

Інші доводи апеляційної скарги, які повторюють позовні вимоги і зводяться до незгоди із розсудами суду про те, що оскарженим рішенням виконкому спадкові права позивачки не порушені, висновків місцевого суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк