Справа № 127/3853/14-ц Провадження № 22-ц/772/1170/2017Головуючий в суді першої інстанції Сичук М. М.
Категорія 1Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря: Сніжко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2017 року,

встановила:

20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2014 року у справі № 127/3853/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою суду Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків заяви п'ять днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2014 року у справі № 127/3853/14-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами вирішено вважати неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції від 17 березня 2017 року скасувати. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач у справі ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи 17 березня 2017 року ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2014 року у справі № 127/3853/14-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами вирішено вважати неподаною та повернуто позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 22.02.2017 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків заяви п'ять днів з моменту отримання даної ухвали.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 22.02.2017 року про залишення заяви без руху отримана ОСОБА_2 07.03.2017 року.

На виконання зазначених в даній ухвалі вимог, 07.03.2017 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 з якої вбачається, що заявник хоче переглянути ухвалу суду за нововиявленими обставинами, однак вказані недоліки зазначені у вищевказаній ухвалі не усунуті. 10.03.2017 року на адресу суду надійшло клопотання про відкриття провадження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що станом на 17.03.2017 року недоліки зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху позивачем не усунуто, зокрема, заявник не виклав заяву в друкованому форматі, який читається. Крім того, заявником не сплачено судовий збір, який має визначатись, виходячи зі змісту прохальної частини. Також суд у мотивувальній частині ухвали суд зазначив про відмову в задоволенні заяви про звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки вона не зазначила причини такого звільнення.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно статті 364 ЦПК України заяви про перегляд рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції, а саме: у заяві повинні бути зазначені інші особи, які брали участь у справі; дата ухвалення чи постановлення і зміст рішення, ухвали чи судового наказу, про перегляд яких подано заяву; нововиявлені обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд рішення, ухвали чи судового наказу, і дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

часу і місця її постановлення;

прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді);

прізвища та ініціалів секретаря судового засідання;

імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі;

предмета позовних вимог;

2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини із зазначенням:

висновку суду;

строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Колегія суддів переконана, що оскаржувана ухвала даним вимогам ЦПК України відповідає не повністю.

Зокрема, суд першої інстанції вважає, що в порушення зазначених вимог ЦПК України, подана до суду заява ОСОБА_2 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами вказаним вимогам не відповідає, а саме не зазначені інші особи, які брали участь у справі, заявник не зазначає нововиявлені обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд рішення, дата їх відкриття або встановлення, не зазначає посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. Крім того, заявником не сплачено судовий збір, який має визначатись, виходячи зі змісту прохальної частини.

Також заявник ОСОБА_2 звернулася із заявою про звільнення від сплати судового збору через приховані злочини, однак не мотивує з яких причин. До заяви вона долучила копії пенсійного посвідчення та посвідчення члені сім'ї ветерана війни і дитини війни, однак, який є саме повний майновий стан позивача, як це передбачено ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, позивач у своїх вимогах про звільнення від сплати судового збору не зазначила.

У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив про те, що за зазначених підстав слід відмовити в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частин 1-3 статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали суд першої інстанції від 17 березня 2017 року (т. 1 а.с.199) вирішив: Заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2014 року у справі № 127/3853/14-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами вважати неподаною та повернути позивачу.

Таким чином колегія суддів вважає, що зміст оскаржуваної ухвали не повністю відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України, оскільки у резолютивній частині постановленої судом ухвали відсутній висновок суду про наслідки розгляду клопотання заявника ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 4 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є передчасними, а доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення останнім порядку, встановленого для вирішення даного питання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 303, 307, 312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2017 року скасувати та передати дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: