Справа № 289/430/17
Номер провадження 2/289/409/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької об»єднаної територіальної громади, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері чоловіка позивачки, залишилось спадкове майно, що складається з житлового будиноку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане майно.

В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник Вишевицької об»єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 66 років, в селі Вишевичі Радомишльського району, Житомирської області, померла свекруха позивачки, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.06.1990 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, в АДРЕСА_1

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 були її сини: - ОСОБА_3 (чоловік позивачки) та ОСОБА_4, які в установлений законом шестимісячний строк, після смерті матері подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

24 січня 1991 року чоловік позивачки ОСОБА_3, отримав в Радомишльській державній нотаріальній конторі, свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 118, спадкова справа №423.

Після смерті спадкодавці ОСОБА_2 спадкоємець ОСОБА_4, виїхав на постійне місце проживання в селище Чикшино, Печорського району, Республіки Комі і жодного разу не приїжджав в Україну.

Спадкоємець ОСОБА_3, після смерті матері разом з позивачкою, ОСОБА_1, постійно та відкрито користувались вищевказаним будинком, доглядали за будинком, проводили в ньому поточний ремонт, обробляли присадибну земельну ділянку, тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 46 років, в місті Малині помер чоловік позивачки, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яке видане 04.04.2012 року, відділом ДРАЦС Малинського районного управління юстиції, Житомирської області.

Позивачка в установлений законом шестимісячний строк після смерті чоловіка звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 і подала заяву про прийняття спадщини, в результаті чого була заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_3 за № 33/2012.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селищі Чикшино, міста Печори республіки Комі, Російської Федерації, помер спадкоємець ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане 09.07.2017 року.

Після смерті спадкоємця ОСОБА_4, не залишилось спадкоємців ні за законом ні за заповітом, які б мали право чи претендували на спадщину.

Позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю належної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником будинку АДРЕСА_1

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус Радомишльської державної нотаріальної контори зазначив, що спадкове майно на яке видається це свідоцтво складається з дерев'яного жилого будинку, критого шифером, загальною житловою площею 27 квадратних метрів, з господарськими будівлями, сараєм, літньою кухнею, розташованих на колгоспному земельному масиві колгоспу імені Калініна в селі Вишевичі Радомишльського району, Житомирської області і зареєстрованих за спадкодавцем ОСОБА_2 в погосподарських книгах, Вишевицької сільської ради народних депутатів, Радомишльського району, Житомирської області за № 41, що підтверджується довідкою про право власності № 592 від 12 грудня 1990 року.

Згідно виписок з погосподарських книг, Вишевицької сільської ради за 1971-1990 роки, господарство ОСОБА_2 мало окремі особові рахунки та відносилось до суспільної групи колгоспників. Станом на 1990 рік головою господарства значилась ОСОБА_2.

Довідкою Вишевицької сільської ради № 160 від 21 лютого 2017 року підтверджено, що за громадянкою ОСОБА_2 рахується жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1. Вищевказаний житловий будинок з належними до нього нідвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га. Арештів, заборон на земельній ділянці нема. Померла ОСОБА_2 на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) проживала та була зареєстрована в цьому будинку. Цією ж довідкою підтверджується, що після смерті ОСОБА_2 її син ОСОБА_4 після сорокового обіду повернувся до свого постійного місця проживання і жодного разу за 22 роки в село не повертався, будинком не цікавився, за будинком не доглядав та будинок не утримував. В той же час син ОСОБА_3 постійно користувався та відкрито володів всім будинком, проводив ремонт, перекрив покрівлю, фарбував, білив будинок, садив город, доглядав за садком, збирав урожай, сплачував земельні податки.

Позивачка, на даний час користується спадковим майном, доглядає за будинком, проводить поточний ремонт, обробляє земельну ділянку, тощо.

Довідкою № 161 від 21.02.2017 року підтверджено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Вишевицькій сільській раді не було зареєстровано.

Вартість домоволодіння становить 50129 гривень, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Позивачка разом з чоловіком ОСОБА_3, відкрито та безперервно користувались спадковим будинком, протягом 22 років, а після смерті чоловіка, майже 5 років володіла та користувалась ОСОБА_1.

Зареєструвати право власності на будинок за законом чи за набувальною давністю, позивачка не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а тому позивачка змушена звертатися до суду.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено - «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вишевицької об»єднаної територіальної громади, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою села Меделівка, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький