АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/1193/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1464/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: прокурора Параскевича О.Г.,

представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2017 року у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Радовецька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, про скасування розпоряджень голови Деражнянської районної державної адміністрації та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури, звертаючись до суду з вказаним позовом в інтересах держави, зазначав, що розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації від 03 грудня 2010 року №540/2010-р ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Радовецької сільської ради Деражнянського району для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства. Розпорядженням Деражнянської РДА від 22 березня 2012 року №123/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Радовецької сільської ради Деражнянського району та передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 2 га. На підставі цього розпорядження відповідачу виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який 24 травня 2012 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди.

Передача земельної ділянки у власність відбулася з порушенням вимог ст.ст. 25, 33, 78, 116, 118 ЗК України та п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до інформації, наданої Радовецькою сільською радою, ОСОБА_3 у соціальній сфері села не зайнята, на території сільської ради не зареєстрована і не проживає, членом КСТ на території сільської ради не була. Оскаржуваними рішеннями порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибула земельна ділянка, яка не могла бути передана у власність, так як відноситься до земель резервного фонду. Тому, позивач просив визнати незаконними і скасувати зазначені вище розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації від 03 грудня 2010 року №540/2010-р і від 22 березня 2012 року №123/2012-р в частині що стосується ОСОБА_3, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на її ім'я. При цьому просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що про вказані порушення вимог земельного законодавства стало відомо лише у червні 2016 року після отримання відповідного листа Радовецької сільської ради.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Хмельницької області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає необґрунтованим висновок суду про те, що прокурором пропущено строк позовної давності без поважних причин. Суд не взяв до уваги, що про порушення закону прокурор не міг довідатись лише зі змісту оскаржених розпоряджень, оскільки вони не містять даних про виділення земельної ділянки із земель резервного фонду особі, яка не має на це права. У справі відсутні докази направлення в прокуратуру матеріалів щодо земельної ділянки, наданої відповідачу.

У засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Представники ОСОБА_3, Деражнянської РДА визнали її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що розпорядженням Деражнянської РДА від 03 грудня 2010 року №540/2010-р ОСОБА_3 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Радовецької сільської ради Деражнянського району для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства. Розпорядженням Деражнянської РДА від 22 березня 2012 року №123/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Радовецької сільської ради Деражнянського району та передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 2 га. На підставі зазначеного розпорядження відповідачу виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, який 24 травня 2012 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд обґрунтовував пропуском прокурором строку позовної давності без поважних причин.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 9, 10 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95 встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 ЗК України від 18 грудня 1990 року площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч.ч. 13, 15 ст. 5 ЗК України 1990 року).

Як вбачається з матеріалів справи, передана у власність відповідача земельна ділянка розташована на території Радовецької сільської ради за межами населеного пункту і відноситься до земель резервного фонду.

ОСОБА_3 на території Радовецької сільської ради не зареєстрована та не проживає, у державних і комунальних закладах, підприємствах та організаціях культури, освіти та охорони здоров'я не працювала, членом колективних сільськогосподарських підприємств не була.

Отже, вимоги прокурора підставні.

Проте, оскаржуючи розпорядження РДА від 03 грудня 2010 року і 22 березня 2012 року та державний акт, який виданий 24 травня 2012 року, з позовом до суду прокурор звернувся лише у вересні 2016 року.

На підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності заявлено Деражнянською РДА у суді першої інстанції.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку про пропущення прокурором строку позовної давності без поважних причин. При цьому взято до уваги лист прокуратури Деражнянського району від 04 листопада 2011 року до Деражнянської РДА з вимогою надати прокуратурі, зокрема, копій розпоряджень із земельних питань і зобов'язано надавати такі відомості до щомісячно до 20 числа.

Крім того, листом прокурора Деражнянського району від 10 червня 2013 року були витребувані від Деражнянської РДА акти щодо розпорядження земельними ділянками, а також чинні договори оренди земельних ділянок, прийняті упродовж 2012-2013 років.

За результатами перевірок були внесені документи прокурорського реагування, які розглянуті із вжиттям заходів.

Зазначенні обставини і факт звернення до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку підтверджують, що прокурор довідався або міг довідатися про порушення права у межах строку позовної давності.

Відповідно до правової позиції , висловленої Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

За змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Зважаючи на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади поширюються положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності.

Перебіг такого строку в силу положень ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду та спростовували його висновок.

Посилання апелянта на те, що прокуратура не знала і не могла довідатися про порушення закону при передачі земельної ділянки у власність відповідачу у межах строку позовної давності є безпідставними.

За змістом ст.ст. 8, 19, 20 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, що був чинним на час прийняття оспорюваних розпоряджень, прокуратура здійснює нагляд за додержанням і застосуванням законів, предметом якого, зокрема, є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Законні вимоги прокурора, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Твердження прокурора про неможливість виявлення допущеного Деражнянською РДА порушення вимог закону суперечить визначеним законом функціям і повноваженням прокуратури.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ О.І. Талалай

Суддя/підпис/ І.В. Пєнта

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Дворнін О.С. Провадження № 22-ц/792/1464/17 Доповідач Талалай О.І. Категорія № 47