ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3717/15-ц
Провадження № 2/210/168/17
У Х В А Л А

іменем України

"24" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

секретаря Куксенко О.В.,

особи, які беруть участь у справі: представник позивача: Трощинська А.С. відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представники: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Восток-24" до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

Під час вирішення питання про наявність відводів складу суду, ОСОБА_9 суду повідомив, що він хотів би довіряти суду, однак так склалося, що 24 квітня 2017 року, тобто в день слухання цієї справи, має розглядатися його скарга на бездіяльність уповноваженої особи національної поліції щодо невнесення відомостей до ЄРДР по відношенню до головуючого судді - ОСОБА_12, яка за визначенням Апеляційного суду Дніпропетровської області перебуває в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу. Також ОСОБА_9 повідомив про те, що звернувся до правоохоронних органів щодо притягнення головуючого до кримінальної відпоідальності щодо винесення неправосудних рішень. Тому вважає, що йому недоцільно витрачати час на заявлення відводів, так як є усі підстави для самовідводу головуючого.

Відповідач ОСОБА_4 суду повідомила, що підтримує позицію ОСОБА_9

Допущений за клопотанням ОСОБА_4 її представник ОСОБА_7 зазначив, що наявні обставини, які виключають участь головуючого у розгляді справи та викликають сумніви в його неупередженості з "точки зору стороннього спостерігача", та які за визначенням Бангалорських принципів є обов"язковою підставою для самовідводу.

Допущений до участі за клопотанням ОСОБА_4 її представник ОСОБА_8 висловив аналогічну точку зору, що й ОСОБА_7

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, відмовився висловити свою позицію у справі, та не реагуючи на пропозицію головуючого надати пояснення, почав голосно читати Конституцію України, зазначивши що він не надавав повноважень головуючому на здійснення правосуддя.

Таку поведінку ОСОБА_6 суд розцінює як небажання представника належним чином здійснювати свої процесуальні права та обов"язки, визначені ст. 27, 31 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - зазначив, що довіряє суду та не вбачає підстав для відводу.

Представник позивача суду відводи не заявляє.

Вислухавши позиції учасників судового процесу, головуючий вважає що дійсно існують підстави для самовідводу головуючого від розгляду справи, у зв"язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект (справи «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»). Відповідно до об'єктивного критерію визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЧ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», у справі «Білуха проти України»).

Проте, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов'язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід.

Та обставина, що ОСОБА_9 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України щодо невнесення відомостей про злочин відносно ОСОБА_12 (головуючого у справі), яка наразі за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області перебуває в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу дійсно має місце. Тобто, склалася ситуація, коли сторона у справі, використовуючи юридичні механізми намагається чинити будь-яким способом тиск на суд. При цьому, для іншої сторони у справі, в даному випадку позивача, так і у стороннього спостерігача виникають об"єктивні побоювання вважати, що у зв"язку з діями відповідача у справі головуючий не матиме змоги бути неупередженим та об"єктивним при вирішенні справи по суті.

На підставі викладеного, враховуючи дії, поведінку та ставлення сторони відповідача у справі - ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 , по відношенню до складу суду, зокрема головуючого, такі обставини можуть викликати сумніви в об'єктивності та неупередженості судді у іншій учасників процесу, тому на підставі положень ст. 6 Конвенції, заявлений самовідвід головуючого підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України з метою недопущення сумнів в об'єктивності та неупередженості суду та забезпечення права сторін на розгляд справи за її позовом судом, який би не викликав жодних сумнівів.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Самовідвід судді ОСОБА_12 у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Восток-24" до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,- задовольнити.

Справу направити до загальної канцелярії - для здійснення повторного авторозподілу згідно вимог ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Чайкіна