Справа №584/519/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1226/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 31 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, третя особа Путивльська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом через свого представника, ОСОБА_3 просила суд встановити їй додатковий строк терміном у три місяці для подання заяви до Путивльської районної Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її баби ОСОБА_5, яка померла 24.07.2017 року в Республіці Білорусь.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її баби відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири розташованої у м. Путивль Сумської області. У квітні 2017 року, за результатами звернення позивача, державним нотаріусом було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що вказаний строк був пропущений нею з поважних причин, оскільки її бабуся в кінці 2008 року виїхала на постійне проживання до Республіки Білорусь. Крім того, сама ОСОБА_3 вийшла заміж, виїхала за межі Путивльського району, на даний час має двох малолітніх дітей, у зв'язку з чим деякий час не підтримувала відносини з бабусею. За належною спадкодавцеві квартирою доглядала її матір колишня дружина сина померлої та батька позивача ОСОБА_6І, який помер 19.10.2008 року. Наприкінці лютого-березня 2017 року матір позивача ОСОБА_7 отримала від листоноші документи про смерть ОСОБА_5 після чого і сама ОСОБА_3 дізналася про смерть своєї бабусі.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 31.05.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та задовольнити її позовні вимоги, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не надано належної оцінки доводів позивача, оскільки, вважає, що проживання спадкодавця за межами України та ОСОБА_3 за межами Путивльського району, перебування позивача на останньому місяці вагітності в час закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини (24.01.2017 року), забезпечення в подальшому новонародженої дитини належним рівнем життя, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, з такою завою до нотаріальної контори позивач звернулася вже 12.04.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала і просила задовольнити, повідомила про наступне. Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями є позивач і донька померлої ОСОБА_9 ( дівоче прізвище ОСОБА_8) П.І., яка мешкає у м. Москва, РФ. Саме, вона в листопаді 2016р. передала позивачу, коли остання перебувала у м. Москва у звязку із лікування старшої дитини, медичне свідоцтво про смерть бабусі. На цей час позивач була вагітна другою дитиною, її чоловік є інвалідом 1 групи по зору і можливості займатися оформленням свідоцтво про смерть бабусі не мала. У нотаріуса від них запросили надати свідоцтво про смерть спадкодавця ОСОБА_8 Таке свідоцтво представник самостійно оформила тільки у березні 2017р., після чого звернулися до нотаріуса в м. Путивль із заявою про прийняття спадщини, але заява не була прийнята у звязку із пропущення строку прийняття спадщини.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином завчасно. У своїх запереченнях міська рада просила рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця, з причин вказаних у позові, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини без наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 24.07.2016 року померла ОСОБА_5 в с. Шарейки, Костюковицького району, Могилевської області, Республіки Білорусь, яка приходиться позивачу бабою по лінії батька ОСОБА_6, який помер 19.10.2008 року (а.с. 5-8, 12, 13, 15).

ОСОБА_5 з 23.07.2002 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (7, 9).

Відомості про зняття ОСОБА_5 з реєстрації за вказаним місцем проживання матеріали справи не містять.

Як вбачається з пояснень позивача, ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, тобто наприкінці 2008 року, виїхала на постійне місце проживання до Республіки Білорусь.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 13/25 частин житлового будинку №35 по вул. Сумській у м. Путивль, що становить квартиру №2. та грошової суми не отриманої нею за життя пенсії. Спадкова справа не заводилась (а.с. 11, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 є одним із спадкоємців за законом на спадкування після смерті ОСОБА_5 на частину спадщини, яка б за законом належала її батьку - ОСОБА_6

12.04.2017 року Путивльською районною державною нотаріальною конторою надана письмова відмова ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ОСОБА_5 у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10).

Як повідомила в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_5 мала двох дітей сина ОСОБА_6, батька позивача, та доньку ОСОБА_9, яка на даний час проживає у м. Москва, Російської Федерації.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 наявні також і інші спадкоємці, відповідно до ст. 1261 ЦК України, а саме її донька ОСОБА_9

Підставами зверненню до суду із позовом ОСОБА_3 є пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 та вимоги щодо поновлення такого строку з метою спадкування належного ОСОБА_5 майна.

Як визначено змістом статей 3, 60 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та повинна довести порушення, невизнання чи оспорення прав саме вказаним нею відповідачем (відповідачами) та необхідність їх відновлення у визначений нею спосіб.

Згідно зі ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов'язання відповідача як особи, до якої позивачем пред'являється матеріально-правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами) та вказати на спосіб їх відновлення.

Разом з тим суд першої інстанції зобов'язаний роз'яснити позивачу статтю 33 ЦПК України коло відповідачів у справі та про залучення до справи належного відповідача чи співвідповідача тільки за клопотанням позивача, бо позовні вимоги ОСОБА_3 заявлені до не всіх належних відповідачів, оскільки вирішення даного спору зачіпає право на спадкування іншого спадкоємця ОСОБА_9, доньки померлої ОСОБА_5

Розглянувши справу, суд першої інстанції не визначився із повним субєктним складом спірних правовідносин і вирішив спір по суті не сприяв повному зясуванню обставин по справі на підставі належних та допустимих доказів.

Колегія суддів вважає, що оскільки суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_9 та враховуючи, що згідно ст. 304 ЦПК України апеляційний суд розглядає справи за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятком доповненнями, встановленими главою І «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» цього Кодексу, а апеляційний суд відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, і позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у розгляді справи в апеляційному суді співвідповідача, то рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки заявлені вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини заявлені не до всіх належних відповідачів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з вказаних підстав, апеляційний суд не дає правової оцінки обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 та представленим нею доказам, оскільки така оцінка може бути надана судом під час розгляду справи з усіма належними відповідачами.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, пред'явивши його до всіх належних відповідачів.

На підставі викладеного колегія суддів, визнає, доводи апеляційних скарг про неповноту зясування всіх обставин справи, що мають значення, такими, що знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 31 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, третя особа Путивльська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: