Номер провадження: 22-ц/785/1576/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Київського відділення Одеської обласної дирекції філії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_7, про зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року,

встановила:

У січні 2011 р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеним уточненим у лютому цього ж року позовом, в якому остаточно просили: 1) визнати недійсним договір кредиту № 2006/670/113 від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; 2) визнати недійсним договір кредиту № 2006/670/114 від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; 3) визнати недійсним договір кредиту № 670/99-302 від 06.02.2008 р., укладений між ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; 4) визнати недійсним договір іпотеки від 18.10.2006 р., укладений між майновим поручителем ОСОБА_5, ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 3483; 5) скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 336; 6) вилучити з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 336; 7) вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 3911870, контрольна сума 9А6Е80БГВ5; 8) визнати недійсним договір іпотеки від 18.10.2006 р., укладений між майновим поручителем ОСОБА_4, ОСОБА_5, та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 3482; 9) скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 335; 10) вилучити з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 335; 11) вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 3911811, контрольна сума 950А5608Б9; 12) визнати недійсним договір іпотеки від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_4, майновим поручителем ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 441; 13) скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді чотирьох кімнатної квартири, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 442/18; 14) вилучити з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді чотирьох кімнатної квартири, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 442/18; 15) вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 6534152, контрольна сума ЕБ449В4А6Д; 16) стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» загальну грошову суму в розмірі 50 000,00 доларів США в рахунок часткового погашення тіл кредитів, що являють собою: грошову суму у розмірі 10 000,00 доларів США у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2006/670/113 від 18.10.2006 р.; грошову суму в розмірі 20 000,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2006/670/114 від 18.10.2006 р.; грошову суму в розмірі 20 000,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 670/99-302 від 06.02.2008 р..

ОСОБА_4, ОСОБА_5 у позові посилалися на те, що відповідно до укладеного 18.10.2006 р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк) та ОСОБА_4 кредитного договору № 2006/670/113 (далі Кредитний договір № 113) останній отримав кредит у розмірі 198 000 доларів США, зі сплатою 12,45% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 18.10.2026 р.. Кредит надано для придбання шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 113 між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_4 18.10.2006 р. був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки шестикімнатну квартиру, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідно до укладеного 18.10.2006 р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк) та ОСОБА_5 кредитного договору № 2006/670/114 (далі Кредитний договір № 114) остання отримала кредит у розмірі 17 000 доларів США, зі сплатою 12,45% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 18.10.2026 р.. Кредит надано для придбання шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 114 між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_4 18.10.2006 р. був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки шестикімнатну квартиру, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до укладеного 06.02.2008 р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк) та ОСОБА_4 кредитного договору № 670/99-302 (далі Кредитний договір № 302) останній отримав кредит у розмірі 158 400 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 05.02.2023 р.. Кредит надано на поточні потреби.

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 302 між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 06.02.2008 р. був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки чотирьох кімнатну квартиру, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При укладенні вищевказаних кредитних договорів були порушені вимоги закону. Іноземна валюта не може бути предметом договору про надання кредиту. Кредитні договори укладено без відповідного дозволу (індивідуальної ліцензії) у Банку на здійснення вищевказаних валютних операцій.

Після укладення кредитних договорів відбулися істотні зміни обставин, а саме значно збільшився курс долара США до гривні, який на час укладення кредитних договорів становив 5,05 грн. за один долар США. Подальше виконання умов кредитного договору порушує принцип справедливості, оскільки сплаті підлягає більша сума у гривні, ніж на час укладення кредитних договорів. Таким чином, умови кредитних договорів з надання кредиту в іноземній валюті є несправедливими, так як усупереч вимогам принципу добросовісності їх наслідками є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальнику, споживача кредитних послуг.

Недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Крім того, частину грошей за вищезазначеними кредитними договорами отримала їх знайома ОСОБА_6, яка звернулася до них з проханням позичити їй певну суму грошей. Остання вмовила їх отримати кредит і частину грошей з нього передати їй, при цьому пообіцявши сплачувати всі належні платежі своєчасно. ОСОБА_6 отримала від них за кредитним договором № 113 10 000,00 доларів США, за кредитним договором № 114 20 000,00 доларів США, за кредитним договором № 302 20 000,00 доларів США. Гроші ОСОБА_6 їм не повернула, а тому ці гроші можливо стягнути з останньої на користь Банку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2011 р. позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним договір кредиту № 2006/670/113 від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Визнано недійсним договір кредиту № 2006/670/114 від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Визнано недійсним договір кредиту № 670/99-302 від 06.02.2008 р., укладений між ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Визнано недійсним іпотечний договір від 18.10.2006 р., укладений між майновим поручителем ОСОБА_5, ОСОБА_4 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 3483.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 336.

Вилучено з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 336, реєстраційний № 3911870 контрольна сума 9А6Е80БГВ5.

Визнано недійсним іпотечний договір від 18.10.2006 р., укладений між майновим поручителем ОСОБА_4, ОСОБА_5, та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 3482.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 335.

Вилучено з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 335, реєстраційний № 3911811, контрольна сума 950А5608Б9.

Визнано недійсним іпотечний договір від 18.10.2006 р., укладений між ОСОБА_4, майновим поручителем ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 441.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді чотирьох кімнатної квартири, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 442/18.

Вилучено з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді чотирьох кімнатної квартири, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 442/18, реєстраційний № 6534152, контрольна сума ЕБ449В4А6Д.

Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 6537308 контрольна сума 3Б2965ЕГ6.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Банк в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів кредиту та іпотечних договорів, скасування заборон відчуження нерухомого майна, вилучення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записів про заборону відчуження нерухомого майна, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку. При цьому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Справа розглядається судом тривалий час у звязку з неодноразовим неотриманням судових повісток ОСОБА_5 та ОСОБА_8. Судову повістку про виклик ОСОБА_5 у судове засідання на 20.04.2017 р. отримав батько останньої. Судова повістка від ОСОБА_6 про виклик у судове засідання на 20.04.2017 р. не повернулася. Однак судова повістка про її виклик у попереднє судове засідання повернулася з приміткою пошти «Не проживає». Враховуючи баланс інтересів сторін по справі, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного нотаріуса ОСОБА_7.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивачів про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку грошових сум апеляційна скарга не містить. Тому в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам законодавства не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при наданні кредитів в іноземній валюті доларах США були порушені вимоги діючого законодавства. Банк не отримав індивідуальної ліцензії на здійсненні валютних операцій видачі позивачам кредитів в іноземній валюті. Подальше виконання кредитних договорів привело до порушення принципу справедливості. Чинність іпотеки припиняється у звязку з визнанням недійсними кредитних договорів (а. с. 72 77).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 80, 192, 203, 215, 216, 509, 525, 526, 533, 1054, 1056, 1057-1 ЦК України, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи та вимоги апелянта є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного 18.10.2006 р. (а. с. 12 17) між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 кредитного договору № 2006/670/113 (далі Кредитний договір № 113) останній отримав кредит у розмірі 198 000 доларів США, зі сплатою 12,45% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 18.10.2026 р.. Кредит надано для придбання шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (п. п. 1.1, 1.2).

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 113 між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_4 18.10.2006 р. (а. с. 49 51) був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки шестикімнатну квартиру, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1).

Згідно з укладеним 18.10.2006 р. (а. с. 18 22) між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 кредитного договору № 2006/670/114 (далі Кредитний договір № 114) остання отримала кредит у розмірі 17 000 доларів США, зі сплатою 12,45% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 18.10.2026 р.. Кредит надано для придбання шестикімнатної квартири, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. п. 1.1, 1.2).

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 114 між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_4 18.10.2006 р. (а. с. 46 48) був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки шестикімнатну квартиру, загальною площею 122,1 кв. м., житловою площею 85,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1).

Відповідно до укладеного 06.02.2008 р. (а. с. 23 29) між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 кредитного договору № 670/99-302 (далі Кредитний договір № 302) останній отримав кредит у розмірі 158 400 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим строком погашення кредиту 05.02.2023 р.. Кредит надано на поточні потреби (п. п. 1.1, 1.2).

В забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором № 302 між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 06.02.2008 р. (а. с. 42 45) був укладений та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано належний останнім на праві власності предмет іпотеки чотирьох кімнатну квартиру, загальною площею 135,3 кв. м., житловою площею 87,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1).

Обставини укладення договорів кредиту, іпотечних договорів та отримання кредитів сторонами визнані, не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Між сторонами склалися кредитні правовідносини, правовідносини з визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. ст. 1054, 1056, 1057-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обовязковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобовязання позичальника забезпечено заставою майна позичальника бо поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт.

Згідно із ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не здійснює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсними кредитних договорів, колегія суддів зазначає наступне.

Використання іноземної валюти на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень ст. ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» необхідно встановлювати наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Про це вказується, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Виходячи з наведеного, посилання позивачів на відсутність у Банку індивідуальної ліцензії на надання кредитів в іноземній валюті не можуть бути підставою для визнання кредитних договорів недійсними.

Не є підставою для визнання кредитних договорів недійсними і посилання позивачів на порушення принципу справедливості, порушення Закону України «Про захист прав споживачів», які полягають у тому, що збільшення курсу долара США до гривні призвело до порушення їх прав, оскільки сплаті підлягає більша сума у гривні, ніж на час укладення кредитного договору.

Випадки визнання умов договору про надання споживчого кредиту несправедливими передбачені ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Загальні положення про несправедливі умови договору вказуються у ч. ч. 2, 3 ст. 18 цього Закону. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Частиною 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли визнання недійсним положення зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Під час укладення кредитних договорів Банку не були відомі обставини щодо можливого зростання курсу долара США внаслідок фінансової кризи, а тому він не міг попередити про це позичальника. Крім того, ризик настання негативних наслідків внаслідок можливого зростання курсу іноземної валюти із-за фінансової кризи або можливого його зменшення внаслідок економічного зростання несуть сторони кредитного договору.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивачів щодо несправедливих умов кредитних договорів. Крім того, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; 3) умови договору завдають шкоди позивачеві. Разом з тим, позивачі послалися тільки на істотний дисбаланс прав та обовязків сторін за угодою.

Виходячи з вищевказаного, у задоволенні вимог позивачів про визнання недійсними кредитних договорів необхідно відмовити.

Вимоги про визнання недійсними іпотечних договорів є похідними від вимог про визнання недійсними кредитних договорів, а тому в задоволенні цим вимог необхідно також відмовити.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно із ст. 80 ЦК України відповідачем у справі може бути юридична особа.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України тільки позивач визначає відповідача, підстави та предмет позову.

За клопотанням позивача суд першої інстанції може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК України).

Позивачі, скориставшись наданими їм правами, просили визнати недійсними кредитні та іпотечні договори, які були укладені з юридичною особою - Банком. Разом з тим у позові вони визначили відповідачем - Київське відділення Одеської обласної дирекції філії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке не є юридичною особою.

Суд першої інстанції не усунув недоліки щодо залучення до участі у справі належного відповідача з використанням положень ст. ст. 33, 119, 120, 122 ЦПК України. Апеляційний суд, виходячи з його повноважень (ст. 303 ЦПК України), позбавлений цієї можливості.

Таким чином, доводи апелянта про помилковість висновків суду щодо необхідності отримання Банком індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, відсутність підстав для визнання недійсними кредитних та іпотечних договорів є обґрунтованими.

Доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивачів про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку грошових сум апеляційна скарга не містить.

Доводи та вимоги апелянта про поновлення записів у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про заборону відчуження предметів іпотеки, поновлення у Державному реєстрі іпотек про іпотеку є передчасними.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищезазначених норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання недійсними договорів кредиту, іпотечних договорів, скасування заборон відчуження нерухомого майна, вилучення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записів про заборону відчуження нерухомого майна, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову вказаних позовних вимог. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Київського відділення Одеської обласної дирекції філії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_7, про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3