Справа № 326/573/17
Провадження № 2/326/264/2017
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 травня 2017 року Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чисте місто Приморськ», третя особа Управління соціального захисту населення Приморського районної державної адміністрації, про захист прав споживача комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача комунальних послуг. Свої вимоги мотивує тим, що вона отримала від Управління соціального захисту населення Приморської РДА субсидії на житлово-комунальні послуги, електроенергію, газ, водопостачання. Останні субсидії їй було призначено на період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року автоматично. З липня 2016 року їй відмовлено в наданні субсидій на підставі подання від відповідача, в якому зазначено, що вона нібито має заборгованість в розмірі 3887 грн. 22 коп. 26.11.2016 вона ознайомилася з цим поданням, вважає, що воно надано безпідставно та підлягає скасуванню.

Дійсно між нею та КП «Чисте місто Приморськ» укладено угоди про постачання води, на каналізацію та вивіз сміття, заборгованості за ці послуги в цей період вона не має. Угода про надання послуг на утримання будинку та прибудинкової території з КП «Чисте місто Приморськ» нею не укладена з вини відповідача. Неодноразово нею подавались запити до Приморської міської ради про надання переліку послуг та економічне обґрунтування цих послуг, але відповіді по суті вона не отримала. В запропонованому відповідачем типовому договорі не міститься жодних пояснень щодо них.

Як сторона договору та, можливо, потенційний користувач цих послуг, вона має знати за що згідно з умовами договору буде сплачувати гроші, інакше в укладенні угоди немає сенсу. Для сплати коштів за утримання будинків та прибудинкових територій, їй необхідно чітке пояснення щодо економічного обґрунтування цих послуг. Відповідач їй вичерпної інформації про свої послуги не надає, а незаконно нараховує на її імя заборгованість, надає неправдиву інформацію органам УСЗН щодо наявності в неї заборгованості.

Внаслідок дій відповідача їй було завдано збитки, які вона понесла в результаті сплати комунальних послуг, в той час як мала б отримати субсидію як малозабезпечена особа.

Просить визнати відсутньою заборгованість у розмірі 3887 грн. 22 коп. (а.с.1-2).

Статтею 119 ЦПК України передбачена форма і зміст позовної заяви, а саме, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» раніше було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору, проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

У звязку з тим, що спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Оскільки нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 11 березня 2016 року, справа № 6-6420ск16 зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

В п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст. 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640 грн.).

Всупереч вимогам чинного законодавства позивачем не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви про захист прав споживачів.

Крім того, в позові позивач зазначає, що вона нараховану їй суму заборгованості у розмірі 3887 грн. 22 коп. сплатила відповідачу, але вона не вказує, чим це підтверджується; і якщо вона сплачена, то їй необхідно вточнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків (ч. 1). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 2).

Тому позовну заяву необхідно залишити без руху, позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чисте місто Приморськ», третя особа Управління соціального захисту населення Приморського районної державної адміністрації, про захист прав споживачів - залишити без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1, що їй необхідно усунути вказані недоліки протягом трьох діб з дня її отримання та розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

08.05.2017