Справа № 201/514/17
Провадження № 2/201/960/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2017р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 3 - 6). Позовна заява згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.01.2017р. буда передана в провадження судді ОСОБА_9.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.03.2017р.справа передана в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв,язку зі спливом п,ятирічних повноважень судді ОСОБА_9.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 27.11.2004р. вона уклала шлюб із ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.11.2004р., виданого ВРАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що складено відповідний актовий запис № 991. Під час шлюбу у подружжя народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, виданого Жовтневим ВДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області. Як зазначає позивачка, починаючи з лютого 2009р. стосунки між сторонами стали погіршуватися з кожним днем, в результаті чого життя друг з другом стало не можливо. 26.05.2010р. позивачка з відповідачем розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 26.05.2010р., виданого Жовтневим ВРАЦС ДМУЮ, про що складено відповідний актовий запис № 212. З моменту припинення шлюбних відносин позивачка виховує дитину самостійно, створює їй належні умови виховання, утримує її, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її лікування. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин, навпаки, не приймає участі у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На теперішній час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, який швидко порозумівся з ОСОБА_3, вони разом їздять на атракціони, ходять у кіно, відвідують музеї тощо, донька називає його батьком. 01.11.2016р. відповідач написав заяву, засвідчену приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В., зареєстровану у реєстрі за № 1806, згідно якої дав згоду на усиновлення (удочеріння) його малолітньої доньки ОСОБА_4 З огляду на викладене, позивачка вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_3 та не має намірів у подальшому здійснювати піклування над нею. У зв'язку з чим позивачка і звернулася до суду з даним позовом.

Представник позивачки - ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 03.02.2017р. - а.с. № 48) в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Крім того, просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 47).

28.02.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій останній визнав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності (а.с. № 33).

24.04.2017р. відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. № 37, 39, 42 - 44).

Крім того, в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача, де останній надав свою згоду на удочеріння його малолітньої доньки, ОСОБА_3, чоловіком позивачки - ОСОБА_4 (а.с. № 46).

За таких обставин та з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України суд 24.04.2017р. постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про розгляд справи за відсутності відповідача. Оскільки з заяви відповідача, яку він направив суду поштою 28.02.2017р. (а.с. № 33-35) та яку він оформив нотаріально 01.11.2016р. (а.с.№ 46) вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше удочеріння, суд ухвалив винести рішення суду на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до положень глави 8 розділу III ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування в особі служби у справі дітей Дніпровської райдержадміністрації, рішення просив прийняти на розсуд суду (а.с. № 29). Крім того, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.01.2017р., згідно якого Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. № 30 - 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд,дослідивши матеріали справи, включаючи письмові заяви сторін по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2004р. позивачка уклала шлюб із ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.11.2004р., виданим того ж дня відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що складено відповідний актовий запис № 991 (а.с. № 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_7, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 08.08.2012р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1060 (а.с. № 11).

26.05.2010р. було розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданим 26.05.2010р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 212 (а.с. № 12).

25.07.2014р. позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 виданим того ж дня Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 501 (а.с. № 13).

Позивачка з донькою проживають та зареєстровані за адресою реєстрації її чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання, виданої Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с. № 14).

Умови проживання родини задовільні, приватний будинок на 10 кімнат, з комунікаціями, у дитини є окреме місце для сну, гри та навчання. В родині створені всі умови для забезпечення потреб дитини, стосунки в родині доброзичливі, сприятливі для розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, наявним в матеріалах справи (а.с. № 16).

В матеріалах справи також наявна заява, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округа Румянцевою Т.В., зареєстрована у реєстрі за № 1806, відповідно до якої ОСОБА_2 дав згоду на усиновлення (удочеріння) його малолітньої доньки - ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, а також відповідач дав згоду на запис ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, у Книзі реєстрації народжень в якості батька його малолітньої доньки ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, відповідач у вказаній заяві зазначає, що суть згоди на усиновлення (удочеріння), умови та правові наслідки її надання, право на відкликання згоди, передбачені 217, 232 СК України, нотаріусом йому роз'яснені. Стверджує, що знаходиться в твердій пам'яті і ясній свідомості, діє добровільно, розуміє значення своїх дій і не помиляється у відношенні майбутнього (а.с. № 18).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.01.2017р., Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. № 30 - 31).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2, мешкає від дитини окремо, з донькою не спілкується, нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток, її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує.

Малолітня дитина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження мешкає з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження і в висновку третьої особи - органа опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, наявного в матеріалах справи (а.с. № 30 - 31).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнав. Так, 28.02.2017р. до суду поштою надійшла заява ОСОБА_2, в якій останній визнав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. № 33-36). Крім того, представником позивачки суду була надана згода відповідача на усиновлення (удочеріння) його доньки ОСОБА_4, яка була посвідчена нотаріально 01.11.2016р. (а.с. № 46).

Доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 відповідач суду не надав.

З'ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході судового засідання в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймав участі у вихованні, духовному розвитку дитини, матеріально не забезпечував, не піклувався про стан її здоров'я та більш того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 551грн. 20коп. (позовна заява надіслана суду поштою 29.12.2016р., отже ставки судового збору 2016р.), що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165, 180, 181, 184 191 СК України, п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 174, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження (РНОКПП НОМЕР_1) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551грн. 20коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко