справа №176/1881/13-ц
провадження №2/176/22/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.

представника позивача за первинним позовом (представника відповідача за

зустрічним позовом) ОСОБА_1,

відповідача за первинним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить визнати автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним сумісним майном її та ОСОБА_2, визнати рівними їх ідеальні частки у вказаному майні, по ? частині, а також визнати за нею право власності на ? частину автомобіля, стягнувши із відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18 травня 1974 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу в 2008 році ними, як подружжям за спільні кошти придбано автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований на ОСОБА_2 Добровільно спір про поділ даного автомобіля не вирішено, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду.

18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, де просить виділити в натурі та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, при цьому просить виділити в натурі і визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що в період шлюбу, а саме 10 жовтня 1996 року за спільні кошти ним та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу набуте майно - двокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. 28.03.2008 року придбано автомобіль ОСОБА_4» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано на його ім'я. Після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3 склалися стосунки, які перешкоджають нормальному спілкуванню та як наслідок унеможливлюють сумісне володіння та користування спільною сумісною власністю. Також зазначає, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживає за межами країни і спірною квартирою не користується , витрат по утриманню не несе. Окрім того має посвідчення водія що дає можливість повноцінно володіти та користуватися автомобілем. У зв'язку з чим вважає за доцільне розділити між ними подружнє майно передавши йому у приватну власність квартиру вартістю 49 300 грн., а ОСОБА_3 автомобіль вартістю 63 540 грн., тобто розділити між ними речі більш- менш рівнозначні за вартістю та такі, що за своєю природою не можуть бути поділені в натурі.

Вказаний зустрічний позов був прийнятий до провадження та об'єднаний з первинною позовною заявою, ухвалою від 21 липня 2014 року.

Представник позивача за первинним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом ) ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги по первинному позову підтримав пославшись на доводи викладені в позовній заяві, у задоволені зустрічного позову просить відмовити, оскільки його довірителька не бажає позбавлятися права власності на квартиру АДРЕСА_1, а також вказує на різну вартість майна у зв'язку з чим здійснити поділ не можливо.

Відповідач за первинним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення первинного позову, просить суд задовольнити зустрічний позов пославшись на доводи викладені в ньому.

Вислухавши пояснення представника позивача за первинним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом ) ОСОБА_1, відповідача за первинним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2, повно всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини

Сторони із 18 травня 1974 року перебували у шлюбі, що розірвано згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 22 листопада 2012 року і підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу та рішенням суду /а.с. 7,8/.

Від даного шлюбу мають двох дітей, що досягли повноліття.

Під час шлюбу і за кошти спільного сімейного бюджету, сторонами придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1, та автомобіль марки «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 10.10.1996 року та довідкою - рахунком від 28.03.2008 року /а.с. 52, 57/.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2012 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково- дослідного інституту судових експертиз.

Однак експертиза проведена не була у зв'язку з відсутністю коштів у позивача за первісним позовом.

Ціна автомобіля марки «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 визначена суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 і станом на 04 липня 2013 складає 63540 грн. /а.с. 12/.

Оціночна вартість суб'єкта оцінки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 становить 49 300 грн., відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6/а.с.56/.

Згоди щодо добровільного розподілу спільного майна між сторонами не досягнуто.

Згідно із ч. 3ст. 368 ЦК Українита ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, що передбачено ч. 2 ст. 71 СК України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5ст. 71 СК України).

Крім того, у п. 25постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За таких обставин, суд, вирішуючи спір виходить з того, що оскільки спільне майно подружжя, яке підлягає поділу, виключає можливість його реального поділу між сторонами відповідно до їх часток, а грошова компенсація вартості вказаного автомобіля ніким із сторін на депозитний рахунок суду не вносилася, то зазначене майно підлягає залишенню у спільній частковій власності сторін з визнанням за обома сторонами права на 1/2 частки зазначеного майна, без реального поділу.

До вимог які заявлені ОСОБА_2 у зустрічному позові слід зазначити наступне.

Як встановлено у судовому засіданні під час перебування у шлюбі сторонами 10 жовтня 1996 року на підставі договору купівлі- продажу придбано квартиру АДРЕСА_1 .Покупцями вказаної квартири у договорі зазначено ОСОБА_3, ОСОБА_2, тобто дане майно є спільною сумісною власністю сторін.

Законодавство України передбачає певні способи поділу судом майна подружжя.

По-перше, відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України суд може ухвалити рішення щодо поділу майна в натурі. Такий спосіб застосовується до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення (ст. 183 ЦК України).

По-друге, суд може ухвалити рішення про присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку виплати другому з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності (ч. ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України). Такий спосіб застосовується відносно неподільних речей.

Вимога ОСОБА_2 про виділення в натурі та визнання за ним права власності на квартиру безпідставна та недоведена належними доказами та в свою чергу передбачає припинення права власності ОСОБА_3, що має відбуватися з виплатою грошової компенсації вартості такої частки. Однак, позивачем по зустрічному позову попередньо не внесено на депозитний рахунок суду грошову суму - вартість частки ОСОБА_3 Крім того на думку суду припинення права власності на частину квартири позбавляє відповідача по зустрічному позову реалізації його законного права власності визначеного ст. ст. 319 та 358 ЦК України і це істотно шкодить його інтересам.

Виходячи з встановленого судом, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первинний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Визнати автомобіль CHEVROLET Aveo TC58U, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_1, колір «синій», № шасі НОМЕР_4, об'єм двигуна 1598, 2008 року випуску,спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля CHEVROLET Aveo TC58U, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_1, колір «синій», № шасі НОМЕР_4, об'єм двигуна 1598, 2008 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля CHEVROLET Aveo TC58U, тип легковий седан, державний номер НОМЕР_1, колір «синій», № шасі НОМЕР_4, об'єм двигуна 1598, 2008 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Андріївка, Пятихатського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Пятихатки Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 317,70 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська