Номер провадження: 22-ц/785/2768/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» до Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика «Чайка», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Токарська Т.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, про визнання недійсним договорів, за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року про забезпечення позову,

встановила:

У грудні 2016 р. об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» (далі - ОСББ) звернулося до суду з вищезазначеним уточненим позовом.

У клопотанні ОСББ про забезпечення позову останнє просило вжити заходи забезпечення позову, а саме: 1) накласти арешт на нежилі приміщення першого поверху № НОМЕР_1, загальною площею - 135,9 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 2) заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5 проведення будь-яких будівельних, ремонтних робіт з нежилими приміщеннями першого поверху № НОМЕР_1, загальною площею - 135,9 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 3) заборонити компетентним органам здійснювати оформлення правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності тощо) на нежилі приміщення першого поверху № НОМЕР_1, загальною площею 135,9 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

22.12.2016 р. Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання ОСББ про забезпечення позову.

Наклав арешт на нежилі приміщення № НОМЕР_1, загальною площею - 135,9 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонив будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будь-яких будівельних, ремонтних робіт чи робіт з реконструкції будівель, зведення огорожі будь-якого вигляду чи проведення будь-яких робіт на земельній ділянці на прибудинковій території двору будинку АДРЕСА_1 та на місці існування нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Заборонив Одеській міській раді, виконкому Одеської міської ради, Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеському міському управлінню земельних ресурсів, Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, особам, які мають реєстраційні повноваження вчиняти будь-які дії щодо оформлення, підготовки чи видачі будь-яких дозвільних чи правовстановлюючих документів стосовно нежилих приміщень № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 чи нежитлового або житлового приміщення (будинку), яке зводиться на місці нежитлового приміщення АДРЕСА_1, а також вчиняти будь-які дії стосовно розроблення проекту відведення земельної ділянки, а також приймати будь-які рішення стосовно оформлення права власності або права користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники апелянтів у судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційних скаргах.

Представник ТОВ «Фабрика «Чайка» у судовому засіданні вважав необхідним апеляційні скарги задовольнити. Посилався на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

ОСББ «Успенська 17» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало. У судовому засіданні його представники вважали необхідним апеляційні скарги відхилити. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому (а. с. 57 - 58).

Колегія суддів вважає, що погодитися з цим висновком суду не можна. Цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів є частково обґрунтованими.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, прав яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був здійснити оцінку обґрунтованості доводів клопотання щодо необхідності вжиття конкретних запропонованих позивачем видів забезпечення позову з урахуванням: розумності та обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позовних вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін по справі; наявності зв'язку між конкретним видом забезпечення позову та конкретною позовною вимогою, зокрема чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити виконання рішення суду; наявності обставин щодо імовірного утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до виділених з цивільної справи матеріалів, в позовній заяві ОСББ «Успенська 17» просить визнати недійсними договори купівлі-продажу № 235 від 25.12.2003 р. та № НОМЕР_1 від 20.12.2013 р. нежилих приміщень першого поверху № НОМЕР_1, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 (а. с. 42 - 44 зворотня сторона).

У клопотанні про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нежилі приміщення першого поверху № НОМЕР_1 що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1, заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5 проведення будь-яких будівельних, ремонтних робіт з нежилими приміщеннями першого поверху № НОМЕР_1 та заборонити компетентним органам здійснювати оформлення правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності тощо) на нежилі приміщення першого поверху № НОМЕР_1.

Вищезазначені позовні вимоги носять немайновий характер. Ні позивач у клопотанні, ні суд під час вирішення клопотання про забезпечення позову не мотивували яким чином забезпечення позову шляхом накладення арешту чи забороною ОСОБА_4, ОСОБА_5 проведення будь-яких будівельних, ремонтних робіт з нежилими приміщеннями першого поверху № НОМЕР_1 та забороною компетентним органам здійснювати оформлення правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності тощо) на нежилі приміщення першого поверху № НОМЕР_1 можуть забезпечити виконання рішення немайнового характеру в майбутньому.

Такий вид забезпечення позову як заборона будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будь-яких будівельних, ремонтних робіт чи робіт з реконструкції будівель, зведення огорожі будь-якого вигляду чи проведення будь-яких робіт на земельній ділянці на прибудинковій території двору будинку АДРЕСА_1 не може залишатися в силі, оскільки є неконкретизованим.

Вживши заходи забезпечення позову шляхом заборони Одеській міській раді, виконкому Одеської міської ради, Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеському міському управлінню земельних ресурсів, Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, особам, які мають реєстраційні повноваження вчиняти будь-які дії щодо оформлення, підготовки чи видачі будь-яких дозвільних чи правовстановлюючих документів стосовно нежилих приміщень № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 чи нежитлового або житлового приміщення (будинку), яке зводиться на місці нежитлового приміщення АДРЕСА_1, а також вчиняти будь-які дії стосовно розроблення проекту відведення земельної ділянки, а також приймати будь-які рішення стосовно оформлення права власності або права користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд не взяв до уваги, що у клопотанні про забезпечення позову позивач цього не просив.

Крім того, суд також заборонив невизначеному колу реєстраційних служб, осіб, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти невизначені конкретно дії щодо оформлення, підготовки чи видачі невизначених дозвільних чи правовстановлюючих документів, а також вчиняти невизначені конкретно дії або приймати невизначені конкретно рішення.

Доводи апелянтів про те, що вжиті заходи є неспівмірними з позовними, відсутні докази утруднення виконання рішення в майбутньому, вжиті заходи обмежують права власності на їх квартири у житловому будинку є обґрунтованими.

Доводи апелянтів про те, що ОСББ створене пізніше ніж оскаржені договори колегію суддів не приймаються до уваги.

Виходячи з вищевказаного, доводи апелянтів є частково обґрунтованими. Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову були порушені вищезазначені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія судів вважає, що ухвала суду першої про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання ОСББ «Успенська 17» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року про забезпечення позову - скасувати. Постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова