Справа № 369/5099/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/800/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 12.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 02 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Кредит-Дніпро», правонаступником якого з усіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та гр. ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №020608-К/1 від 02.06.2008 року.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 45 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повертати одержаний кредит відповідно до умов Кредитного договору.

В забезпечення належного виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між Банком та гр. ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального районного нотаріального округу Козяриком П.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 1436.

Предметом Іпотеки, згідно п. 1.3. Іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0704 га (кадастровий номер: НОМЕР_2), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на 27 травня 2016 року, у зв'язку з неналежною оплатою за Кредитним договором у Позичальника виникла заборгованість перед Позивачем за кредитним договором у розмірі 2 456 865,81 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 43 500,00 доларів США, що станом на 27 травня 2016 року, згідно офіційного курсу гривні НБУ до іноземних валют, становить 1 091 849,79 гривень (при розрахунку 25,099995 гривень за 1 долар США), Заборгованості за відсотками: 42 777,79 доларів США, що станом на 16 березня 2016 року, згідно офіційного курсу гривні НБУ до іноземних валют, становить 841 763,11 гривень (при розрахунку 25,099995 гривень за 1 долар США), Пені за несплаченим кредитом: 159 846.81 гривень. Пені за несплаченими відсотками: 131 446.88 гривень.

Відповідно до умов Договору іпотеки (п. З.1.), Іпотекодержатель має право в разі невиконання/порушення виконання Іпотекодавцем строку виконання основного зобов'язання та/або іншого зобов'язання, встановленого в Кредитному договорі і виконання якого забезпечене даною іпотекою одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Так, згідно звіту від 08.02.2016 року складеного ТОВ «АКО-ЕКСПЕРТ», ринкова вартість об'єкта оцінки (земельної ділянки) становить: 647 745,82 (шістсот сорок сім тисяч сімсот сорок п'ять) гривень 82 копійки.

Тому позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №020608-К/1, яка становить 2 456 865,81 гривень (два мільйони чотириста п'ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят п'ять) гривень 81 копійка, перед Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (код юридичної особи: 14352406) звернути стягнення на земельну ділянку, що належать ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 0,0704 га, по вартості в 647 745,82 (шістсот сорок сім тисяч сімсот сорок п'ять) гривень 82, шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (код юридичної особи: 14352406). Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 2 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Кредит-Дніпро», правонаступником якого з усіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та гр. ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №020608-К/1 від 02.06.2008 року.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 45 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повертати одержаний кредит відповідно до умов Кредитного договору.

В забезпечення належного виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між Банком та гр. ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального районного нотаріального округу Козяриком П.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 1436.

Встановлено, що предметом Іпотеки, згідно п. 1.3. Іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0704 га (кадастровий номер: НОМЕР_2), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на 27 травня 2016 року, у зв'язку з неналежною оплатою за Кредитним договором у Позичальника виникла заборгованість перед Позивачем за кредитним договором у розмірі 2 456 865,81 гривень яка складається з заборгованості за кредитом: 43 500,00 доларів США, що станом на 27 травня 2016 року, згідно офіційного курсу гривні НБУ до іноземних валют, становить 1 091 849,79 гривень. Заборгованості за відсотками: 42 777,79 доларів США, що станом на 16 березня 2016 року, згідно офіційного курсу гривні НБУ до іноземних валют, становить 841 763,11 гривень. Пеня за несплаченим кредитом: 159 846.81 гривень. Пеня за несплаченими відсотками: 131 446.88 гривень.

Відповідно до умов Договору іпотеки (п. З.1.), Іпотекодержатель має право в разі невиконання/порушення виконання Іпотекодавцем строку виконання основного зобов'язання та/або іншого зобов'язання, встановленого в Кредитному договорі і виконання якого забезпечене даною іпотекою одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до п. 4.1 Договору Іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або в порядку позасудового врегулювання спору.

При зверненні стягнення на предмет іпотеки, Заставодержатель має право на свій розсуд обрати один із способів звернення стягнення, в тому числі: вступити у право власності на Предмет іпотеки (п. 4.2 Договору Іпотеки).

Згідно п. 4.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вирішене позасудовим врегулюванням на підставі цього Договору наступним чином: -передачею Іпотекодержателю права власності на предмет даної іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання, тобто набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності визначеним Іпотекодержателем, при цьому цей Договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом даної іпотеки а права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність Іпотекодержателем, мають нижчий пріоритет, ніж вимога Іпотекодержателя, втрачають чинність.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку», визначено що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним

у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Так, колегія суддів бере до уваги позицію Верховного Суду України по справі № 6-1851цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно якої зазначив що при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Крім того п. 4.3. Іпотечного договору, позивач може набути право власності на предмет іпотеки, в позасудовомупорядку шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет даної іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання, тобто набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності визначеним Іпотекодержателем.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували прийняття ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заходів щодо позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, та не надано відповідних доказів щодо ухилення відповідачем від позасудового врегулювання даного питання.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: