Справа № 750/2176/17
Провадження № 2/750/912/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, її представника ОСОБА_1, представника відповідачів Чернігівської обласної ради і Управління комунального майна Чернігівської обласної ради ОСОБА_2, представника відповідача Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Чернігівської обласної ради, Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради про визнання права на приватизацію житла та зобовязання вчинити певні дії,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради,

в с т а н о в и в:

28.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом і, уточнивши 27.04.2017 року раніше заявлені вимоги, просила визнати за нею право на приватизацію житлового приміщення (квартири) № 26, загальною площею 30.9 м2, розташоване на 4 поверсі гуртожитку, за адресою м. Чернігів, вул. Поліни Осипенко, буд. 2-а (далі Квартира), а також зобовязати відповідачів вчинити дії, спрямовані на передачу Квартири їй у власність у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та процедури, встановленої Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396.

В обґрунтування позову зазначила, що вселилася в Квартиру як медичний працівник на підставі спеціального ордеру, виданого згідно із спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Чернігівської обласної дитячої лікарні, а тому на законних підставах набула право користування Квартирою. Вона неодноразово зверталася до відповідачів і третьої особи із заявами про передачу Квартири у власність шляхом її приватизації, в задоволенні яких було відмовлено, чим порушено право на житло, яке гарантовано Конституцією та Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

У судовому засіданні позивач та її представник предявлений позов підтримали і наполягали на його задоволенні.

Представник Чернігівської обласної ради та Управління комунального майна Чернігівської обласної ради позов не визнав з тих підстав, що:

гуртожиток, в якому розташована Квартира, знаходиться в оперативному управлінні третьої особи, яка має статус державного навчального закладу, що унеможливлює її приватизацію;

для приватизації Квартири необхідно щоб гуртожиток перебував у власності місцевої територіальної громади і компетентна місцева рада ухвалила рішення про надання відповідного дозволу;

в структурі відповідачів немає органу, уповноваженого здійснювати приватизацію жилих приміщень.

За таких обставин, представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити.

Представники Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради та комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради також не визнали позов з наведених вище підстав і просили суд його відхилити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачу як працівнику товариства з обмеженою відповідальністю «Грааль М», яке здійснювало діяльність у сфері надання фармацевтичних послуг, за клопотанням директора цього товариства від 29.07.2008 року, на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету третьої особи було надано ордер на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою: м. Чернігів, вул. Поліни Осипенко, 2 (натепер вул. Поліни Осипенко, 2-а; а. с. 14, 19), який був призначений для проживання в ньому одиноких медичних працівників у період їх роботи у лікувальних закладах м. Чернігова (а. с. 8, 9, 12, 13).

23.07.2009 року позивач народила сина ОСОБА_6, який з дня народження проживає в Квартирі разом із матірю (а. с. 10, 17, 20).

02.03.2016 року і 04.01.2017 року позивач зверталася до Чернігівської обласної дитячої лікарні та Чернігівської обласної ради із заявами про передачу Квартири у власність відповідно до законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» і «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (а. с. 21, 25), проте в задоволенні її вимог було відмовлено.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей врегульовано Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» 04.09.2008 № 500-VI (далі Закон № 500-VI)

Абзацом 3 статті 1 Закону № 500-VI встановлено, що сфера його дії не поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, при цьому перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні державних навчальних закладів.

Рішенням Чернігівської обласної ради від 23.02.2017 № 31-8/VII будівлю гуртожитку, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Поліни Осипенко, 2-а, в якому знаходиться Квартира, що належить на праві спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, вилучено з оперативного управління Чернігівської обласної дитячої лікарні та передано в оперативне управління Чернігівському базовому медичному коледжу Чернігівської обласної лікарні (а. с. 70-74, 96, 97), який, за приписом частини другої статті 18 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 1060-XII, має статус державного навчального закладу, що унеможливлює приватизацію жилих приміщень цього гуртожитку.

Крім того, особливості використання жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках встановлені в статті 5 Закону № 500-VI. Виходячи з положень пункту 5 частини першої цієї статті після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме:

а) залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. У цьому випадку здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно із Законом;

б) надати цілісному майновому комплексу статус «соціальне житло» та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло;

в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;

г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;

ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім'ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей;

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування (пункт 6 частини 1 статті 5 Закону № 500-VI).

Спірний гуртожиток у власність місцевої територіальної громади, якою за визначенням наданим в статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» може бути лише Чернігівська міська рада, а не Чернігівська обласна рада, як помилково вважає позивач, не передавався і вказана місцева рада не ухвалювала рішення про надання дозволу на приватизацію його житлових приміщень.

Наведені в сукупності обставини, свідчать про те, що предявлений позов є таким, що не ґрунтується на Законі, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_5 до Чернігівської обласної ради, Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради про визнання права на приватизацію житла та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2017 року.

Суддя В. О. Коверзнев