ухвала

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Коломийського МУЮ), у якій посилалася на те, що їй на праві власності належить магазин (нежитлове приміщення) по АДРЕСА_1 для придбання якого вона отримала кредит у ПАТ «Креді Агріколь Банк» у розмірі 300 000 доларів США. На забезпечення належного виконання умов цього кредитного договору зазначене нежитлове приміщення передано в заставу. На підставі виконавчого листа, виданого 24 березня 2014 року на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 березня 2014 року про стягнення на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 11 листопада 2015 року заявнику стало відомо, що старший державний виконавець Коломийського міськрайонного управління юстиції здійснив переоцінку нерухомого майна з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», не надіславши їй копії постанов до відома рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Чинним законодавством передбачено, що у разі заперечень однією із сторін проти результатів оцінки, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за рецензуванням звіту про оцінку майна, сторони мають право оскаржити її у судовому порядку. Разом з тим, уцінка майна у передбачений ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» спосіб здійснюється саме державним виконавцем, а отже такі дії підлягають оскарженню до суду. Заявник вважає, що дії державного виконавця щодо переоцінки заставного майна на 30 %, що є значним незаконним заниженням, є неправомірними, оскільки на час укладення кредитного договору оцінка належного йому нерухомого майна за ринковою вартістю складала 2 095 750 грн. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила зупинити реалізацію арештованого майна - предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: магазину (нежитлового приміщення) по АДРЕСА_1 загальною площею 320,5 кв. м до розгляду скарги по суті.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2015 року в порядку ст. ст. 152, 153 ЦПК України зупинено реалізацію арештованого майна - предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: магазину (нежитлового приміщення) по АДРЕСА_1 загальною площею 320,5 кв. м до розгляду скарги по суті.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2016 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Коломийського МУЮ під час здійснення виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа № 346/3175/13-ц, виданого 06 березня 2014 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року у сумі 2 394 388 грн 20 коп. Зупинено реалізацію арештованого майна - предмета іпотеки нежитлового приміщення шляхом проведення електронних торгів за адресою по АДРЕСА_1 та зобов'язано державного виконавця ВДВС Коломийського МУЮ вчинити дії з проведення повторної оцінки експертом оціночної діяльності предмета іпотеки - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 320,5 кв. м та проведення електронних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду.

У касаційній скарзі ПАТ «Креді Агріколь Банк» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить магазин (нежитлове приміщення) по АДРЕСА_1 для придбання якого нею було укладено кредитний договір із ПАТ «Креді АгрікольБанк», відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кошти у розмірі 300 000 доларів США, на забезпечення виконання якого зазначене нежитлове приміщення було передано в заставу.

На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було залучено суб'єкт оціночної діяльності для проведення оцінки арештованого нерухомого майна, яким 22 жовтня 2014 року було проведено оцінку майна та визначено ринкову вартість приміщення у розмірі 1 882 586 грн 99 коп. Про отримання вказаного звіту 24 листопада 2014 року повідомлено представника ОСОБА_3, про що вона розписалася.

20 березня 2015 року було проведено електронні торги з реалізації нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1. Згідно з повідомленням державного підприємства «Інформаційний центр» від 23 березня 2015 року електронні торги, призначені 20 березня 2015 року не відбулися у зв'язку із відсутність учасників електронних торгів, про що системою сформовано протокол.

22 вересня 2015 року державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні було надіслано до Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області акт уцінки арештованого майна відповідно до отриманого звіту від 22 жовтня 2014 року, яке не було реалізоване на електронних торгах, призначених 20 березня 2015 року, а ОСОБА_3 повідомлено про проведення електронних торгів 13 листопада 2015 року та зазначено початкову ціну продажу майна в розмірі 1 317 810 грн 90 грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оскільки арештоване нерухоме майно не було реалізовано 20 березня 2015 року на електронних торгах за ціною, визначеною звітом про незалежну оцінку віл 22 жовтня 2014 року, то відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» нереалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 %. Проте, державним виконавцем не було дотримано вищевказаних вимог, оскільки термін чинності звіту про незалежну оцінку від 22 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні закінчився 22 квітня 2015 року, тому відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно було провести повторну оцінку майна. На порушення вказаних положень законодавства державним виконавцем було уцінено арештоване майно від суми визначеною звітом, який втратив чинність.

Проте погодитися із такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. ст. 383, 384 ЦПК України, ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 387 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Коломийського МУЮ, у прохальній частині якої просила зупинити реалізацію арештованого майна - предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: магазину (нежитлового приміщення) по АДРЕСА_1 загальною площею 320,5 кв. м до розгляду скарги по суті, обґрунтовуючи вимоги скарги тим, що державним виконавцем було незаконно проведено уцінку арештованого нерухомого майна на 30 %, що є значним заниженням у порівнянні в реальною ринковою вартістю майна. Також, ОСОБА_3 вказувала, що виконавче провадження відкрито на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості з неї на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2015 року вимоги скарги щодо зупинення продажу арештованого майна задоволено в порядку ст. ст. 152, 153 ЦПК України.

ОСОБА_3 вимог скарги не уточнювала та додаткових заяв не подавала.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця ВДВС по суті, суд першої інстанції визнав неправомірними дії державного виконавця ВДВС Коломийського МУЮ під час здійснення виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа № 346/3175/13-ц, виданого 06 березня 2014 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року у сумі 2 394 388 грн 20 коп. А також зупинив реалізацію арештованого майна - предмета іпотеки нежитлового приміщення шляхом проведення електронних торгів за адресою по АДРЕСА_1 та зобов'язав державного виконавця ВДВС Коломийського МУЮ вчинити дії з проведення повторної оцінки експертом оціночної діяльності предмета іпотеки - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 320,5 кв. м та проведення електронних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції на порушення ст. ст. 10, 11, 15, 212-214 ЦПК України розглянув та задовольнив вимоги, які ОСОБА_3 не заявлялися та з підстав, на які заявник не посилалася на обґрунтування своєї скарги; зважаючи на наявність у матеріалах справи інформації про наявність двох виконавчих документів: виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості у виконавчому провадженні № 42863138, суд належним чином не перевірив, на неправомірність дій державного виконавця з примусового виконання якого саме виконавчого документа скаржиться ОСОБА_3

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 386 ЦПК України встановлена необхідність участі заявника і державного виконавця при розгляді скарги на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця.

Однак, положення даної норми не обмежують право на участь у розгляді скарги інших учасників виконавчого провадження (відмінної від заявника), прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що згідно зі ст. 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Судом першої інстанції залишено поза увагою вищевказані положення законодавства та роз'яснення постанови пленуму й не вирішено питання про залучення до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «Креді АгрікольБанк», оскільки судовими рішеннями за результатами розгляду скарги впливає на права та обов'язки банку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на недотримання вищевказаних вимог закону також уваги не звернув, допущені судом першої інстанції порушення не усунув, а тому дійшов передчасного висновку про залишення ухвали місцевого суду без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до передчасного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик