АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/4619/17 Головуючий суддя І інстанції Черняк В. Г.
Провадження № 22-ц/790/6387/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м. Харків.

Суддя Апеляційного суду Харківської області Яцина В.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

На рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

За правилами частин 1, 3 статті 11-1 ЦПК України у суді функціонує автоматизована система документообігу суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2017 року визначено склад колегії: головуючий (суддя-доповідач) - Яцина В.Б, судді Бурлака І.В., Карімова Л.В.

Однак я не вбачаю законної можливості розглядати вказану справу, оскільки, існують передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України підстави для самовідводу судді.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Так, ми разом з ОСОБА_1 на протязі 1980-1984 р.р. навчалися у вищому навчальному закладі, після чого підтримуємо дружні стосунки, і мені стало відомо з його слів про обставини цієї справи ще до її надходження на розгляд апеляційного суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що є джерелом права згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р. повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Особистої упередженості у цій справі я не вбачаю, але у даному випадку існують перешкоди з точки зору конвенційного критерію об'єктивної неупередженості судді, оскільки вирішальним для цього є те, чи можна вважати побоювання стосовно дотримання цього критерію об'єктивно обґрунтованими для стороннього спостерігача, а не для судді (див. з цього приводу також вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн роти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастіллольгар проти Іспанії» (Castillo Alga v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

В ситуації, коли національний суд відхилив заяву позивача про відвід судді, в якому було посилання на обґрунтовані побоювання заявниці стосовно об'єктивної неупередженості судді, рішенням Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), п. п. 44-55, було визнано порушення державою гарантій п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції про право кожного на безсторонній суд.

За цих обставин побоювання відповідача ОСОБА_2 щодо моєї небезсторонності як головуючого по справі судді можна вважати об'єктивно виправданими, що відповідно до вказаної практики Європейського суду з прав людини та згідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України виключає можливість мою участь у розгляді цієї справи. Тому вважаю за необхідне на стадії відкриття апеляційного провадження по даній цивільній справі заявити про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 20, 23 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

По цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру аліментів - заявити про самовідвід.

Справу передати для подальшого автоматичного розподілу між суддями відповідно до вимог ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Суддя В.Б. Яцина