У Х В А Л А

іменем україни

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні у державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення коштів з неї на користь фізичних та юридичних осіб.

30 травня 2016 року державним виконавцем у вищевказаному зведеному виконавчому провадженні винесено дві постанови про призначення у виконавчому провадженні суб'єкта оціночної діяльності - товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Аспект» (далі - ТОВ «Оціночна компанія «Аспект») - з метою проведення оцінки описаного та арештованого її майна як боржника, а саме предмета іпотеки - нежитлового приміщення магазину промислових товарів АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1.

Заявник указувала про те, що у ТОВ «Оціночна компанія «Аспект» можлива заінтересованість у результатах виконання постанови державного виконавця, оскільки засновником вказаного товариства є ОСОБА_6, яка представляла її інтереси як боржника у межах зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з неї на користь фізичних та юридичних осіб. Проте 21 квітня 2016 року від послуг ОСОБА_6 вона відмовилась та припинила договірні відносини через сумніви щодо її неупередженості. Крім того, ТОВ «Оціночна компанія «Аспект» займається купівлею-продажем та управлінням нерухомим майном, що також може свідчити про зацікавленість товариства у придбанні оціненого ним майна.

13 червня 2015 року вона звернулась до державного виконавця з заявою про відвід оцінювача - ТОВ «Оціночна компанія «Аспект», проте 21 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у задоволенні відводу суб'єкта оціночної діяльності.

Вважала постанову державного виконавця від 21 червня 2016 року невмотивованою, необґрунтованою та такою, що порушую її права, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову, винесену державним виконавцем, про відмову у задоволенні відводу суб'єкта оціночної діяльності від 21 червня 2016 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 383, 387 ЦПК України, дійшли правильного висновку про те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чина на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Суди дійшли вірного висновку про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо зацікавленості суб'єкта оціночної діяльності у виконанні судового рішення у зведеному виконавчому провадженні та щодо неупередженості вказаного суб'єкта, а, отже, підстави для визнання дій державного виконавця, щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу суб'єкту оціночної діяльності, неправомірними, відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Крім того, доводи скарги фактично ґрунтуються на припущеннях, на підставі яких судові рішення не ухвалюються (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.П. Штелик