Справа №: 398/1810/17
провадження №: 2/398/1892/17
"16" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Соколової Р.І., за участю секретаря Черкасової Ж.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 23 травня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5359грн. 57коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач свої підписом у заяві підтвердив свою згоду про те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" умовами, правилами та тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір.
Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ч.1 ст.634 ЦК України.
- заборгованості за кредитом в сумі 5296 грн. 28 коп.;
- заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 грн. 48 коп.;
- заборгованості за пенею і комісією в розмірі 6568 грн. 81 коп.;
- штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 1182 грн. 57 коп.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судові засідання, призначені на 26 червня 2017 року, 21 липня 2017 року та 16 серпня 2008 року, не зявився. Повістки про виклик в судові засідання, які було направлено на адресу вказану в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, не були отримані відповідачем, про що свідчать повідомлення, які повернулись на адресу суду з відмітками: на 26 червня 2017р. «через незапит», на 21 липня 2017 р. «за закінченням терміну зберігання». Як свідчить акт КП «Житлогосп» від 28 липня 2017р., якому судом було надано доручення про вручення ОСОБА_1 судової повістки на 16 серпня 2017р., вручити повістку виявилось неможливим через відсутність останнього за місцем проживання: АДРЕСА_2. При цьому, згідно довідки відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 30 травня 2017 року відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 18 вересня 2004 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи 23 травня 2014р. між сторонами було укладено Генеральну угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5359грн. 58 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 893,26 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2014 року.
- заборгованості за кредитом в сумі 5296 грн. 28коп.;
- заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 грн. 48 коп.;
- заборгованості за пенею і комісією в розмірі 6568 грн. 81 коп.;
а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 1182 грн. 57 коп.
Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.
При оформленні кредиту Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання п.1 ч. 2 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами та правилами та згоду з ними свідчить підписання відповідачем 23 травня 2014 року Генеральної угоди. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.
В генеральній угоді зазначено, що підписавши цю Генеральну угоду, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується із тим, що генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають кредитний договір.
За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Наявність угоди між сторонами підтверджується Генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а сума основної заборгованості за кредитом її розрахунком станом на 13 травня 2017 року.
Згідно з преамбулою Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23 травня 2014р. Банк та позичальник уклали дану угоду для створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором № SAMDN50OTC002309000 від 26 жовтня 2009р.
Відповідно до п. 1.1.1 Генеральної угоди сторони дійшли згоди зменшити заборгованість позичальника за кредитним договором. Згідно п. 1.5 Генеральної угоди вказана угода не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника.
Таким чином, метою Генеральної угоди є не видача позичальнику кредитних коштів, а створення сприятливих умов для погашення заборгованості, що вже утворилася за договором SAMDN50OTC002309000 від 26 жовтня 2009р.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У разі порушення боржником зобовязання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).
Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням в сумі 1182грн. 57 коп.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
З розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви вбачається, що заборгованість в розмірі 6568 грн. 81 коп. нарахована банком позичальнику (клієнту), складається виключно з комісії, яка щомісячно в сумі 211 грн. 85 коп. була нарахована банком.
Таким чином, банком не було заявлено позовних вимог про стягнення пені, отже, в даному випадку, при задоволенні вимог про стягнення штрафу судом не вбачається застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором подвійної цивільно-правової відповідальності.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення
Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч.3 ст.551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14).
Суд зазначає, що розмір неустойки (штрафу) не перевищує розмір збитків, та не порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, передбачені ст.. 3 ЦК України, тому підстави для зменшення штрафу відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, відсутні.
Стосовно вимоги про стягнення комісії в розмірі 6568 грн. 81 коп. суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобовязаний повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов і правил. Відповідно до п. 1.1.1.17 Умов та Правил надання банківських послуг винагорода банку це сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати встановлених банком тарифів, в тому числі плати за відкриття/випуск/обслуговування рахунків/карт, інших комісій та штрафних санкцій, якщо такі матимуть місце.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Суд зазначає, що згідно позиції, викладеної у правовому висновку Верховного Суду України по справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, та яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, зазначено наступне: «Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин(укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.
В даному випадку, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог банку щодо стягнення комісії в сумі 6568 грн. 81 коп.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 5296 грн. 28коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 грн. 48 коп., а також штрафу в розмірі 1182 грн. 57 коп.
Згідно вимог ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 794грн. 58 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» (ідентифікаційний код 14360570) 5296 (пять тисяч двісті девяносто шість) грн. 28 коп. заборгованості за кредитом, 1 (одну) грн. 48 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1182 (одну тисячу сто вісімдесят дві) грн. 57 коп. штрафу та 794(сімсот девяносто чотири) грн. 58 коп. судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання ним копії рішення.
Суддя Р.І. Соколова