Справа № 136/1787/15-ц Провадження № 22-ц/772/1206/2017Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 27Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

встановила:

В жовтні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №500958836 від 05 вересня 2014 року ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачеві кредитні кошти в сумі 75 457,18 грн., а відповідач зобов'язався виконувати умови договору та своєчасно повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в строки та на умовах, що визначені в Додатку №1 до Договору, що є Графіком погашення кредиту.

ОСОБА_2 зобов'язання за договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 22.09.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 95 422, 20 гривень, з яких: за кредитом - 74 061, 88 грн., за відсотками - 8 351,20 грн., по комісії - 11 409, 12 грн.; штраф 1600 грн., виходячи з чого просив суд стягнути з відповідача заборгованість в примусовому порядку, а також вирішити питання судових витрат.

В грудні 2015 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, в якому просила визнати недійсним кредитний договір №500958836 від 05.09.2014 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що окрім оспорюваного договору, нею з цим банком було укладено ще два кредитних договори, які усі були споживчими, проте позивачем всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» їй не було надано повної інформації за такими договорами, а також у оспорюваному нею договорі у Розділі №2 Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа -Банк», проставлено підпис, що їй не належить, що свідчить про відсутність її волевиявлення на його укладення.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року позови об'єднані в одне провадження для їх спільного розгляду.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року первісний позов ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором №500958836 від 05.09.2014 року станом на 22.09.2015 року в сумі 84 013, 08 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на ПАТ «Альфа Банк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1260,19 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа - Банк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів та хворобою, на підтвердження якої доказів не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача щодо наявності простроченої заборгованості, яка повинна бути стягнута з відповідача. Водночас відмовив у задоволенні вимог в частині стягнення комісії в сумі 11409,12 грн. з підстав, що такі платежі встановлені за послуги на користь банку, які банк не має права встановлювати.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору № 500958836 від 05.09.2014 року недійсним, суд першої виходив з недоведеності таких вимог.

По справі встановлено, що на підставі поданої Анкети - Заяви на отримання кредиту 05.09.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 500958836, відповідно до умов якого, позичальник отримала грошові кошти в сумі 75 457,18 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №500449383 від 16.01.2014 та № 500471107 від 24.03.2014 зі сплатою 15,99 % річних за користування коштами. Датою остаточного повернення кредиту є 08.09.2019 року. (а.с.8, 96-100).

Згідно п.1 Договору цей Договір складається з двох розділів Розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа - Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього , які складають невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п.п. 2,6, 2.7 Розділу №1 Договору сторони погодили, що повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору та є його невід'ємною частиною. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг визначена в Додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач зобов'язання за договором з надання кредитних коштів виконав повністю.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконувала неналежним чином , в зв'язку з чим станом на 22.09.2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором в розмірі 95 422, 20 грн., з яких: за кредитом - 74 061, 88 грн., за відсотками - 8 351,20 грн., по комісії - 11 409, 12 грн.; штраф 1600 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11).

За умовами п. 4 Розділу №1 Договору позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та /або сплати процентів за користування ним та /або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку якщо прострочення платежу триває п'ять і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення.

Відповідно до п. 15 Розділу №2 Договору Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженого розпорядженням №1577 від 10.06.2014, банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього Договору.

З вимогою про дострокове повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання зобов'язання Банк звернувся до ОСОБА_2 04.09.2015 року, однак така вимога залишилася без задоволення (а.с.13).

Суд першої інстанції, керуючись нормами ст.ст. 526,530,629 ЦК України дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 в сумі 84 013,08 грн., з яких заборгованість за кредитом 74 061, 88 грн., за відсотками - 8 351,20 грн., та штраф в розмірі 1600 грн.

Такі висновки суду підтверджені належними доказами, відповідають обставинам справи та є обгрунтованими.

В частині відмови у задоволенні вимог про стягнення комісії в сумі 11 409, 12 грн. рішення суду не оскаржується, та не переглядається судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про визнання недійсним кредитного договору №500958836 від 05.09. 2014, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 203 ЦК України ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення ; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Пунктом п. 5 Розділу №1 Договору, який підписано ОСОБА_2, передбачено, що підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютно подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що (2) він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення; що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №1577 від 10.06.2014 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому роз'яснені, зрозумілі, та з якими він цілком згодний.

Також ОСОБА_2 було підписано Додаток №1 до договору - Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Таким чином, твердження відповідача про те, що їй не було надано повної інформації щодо кредиту та повного комплекту документів, що складають Договір, спростовуються вищевикладеним.

Доводи відповідача, що доданий до позовної заяви Розділ №2 договору Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» містить підпис особи, що їй не належить, що є підставою для визнання недійсним договору в цілому, спростовуються п. 7 Розділу №1 Договору, згідно з яким цей договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання Сторонами Розділу 1 цього договору та скріплення печаткою Банку. Інші аркуші не потребують додаткового (окремого) проставляння підписів Сторін.

Не зазначення в договорі місця укладення та особи, уповноваженої діяти від імені банку, також самі по собі не є підставами для визнання договору недійсним, оскільки договір містить реквізити банку і печатку та найменування сторін договору.

Крім того, ОСОБА_2 на виконання умов договору від 05.09.2014 р. № сплачувала платежі, що підтверджується випискою по особовому рахунку, що свідчить про те, що вона цілком розуміла всі умови кредитування та порядок здійснення платежів (а.с. 12) .

За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку умовам кредитного договору та наявним у справі доказам дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не стосуються предмета даного спору і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: