Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності та виплату грошової компенсації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Власником іншої 1/2 частини вказаного будинку є її колишній чоловік - ОСОБА_5

Зазначала, що ОСОБА_5 у вказаному будинку не проживає, є громадянином іншої держави, де постійно проживає, не здіснює витрат з утримання спірного будинку, при цьому спільне володіння і користування зазначеним нерухомим майном є неможливим з огляду на конфліктні відносини, що склались між нею та відповідачем, непорозуміння між відповідачем та їхніми спільними дітьми, при цьому здійснити поділ житлового будинку в натурі неможливо.

Беручи до уваги зазначене, просила припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частини житлового будинку загальною площею

1 267,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою ОСОБА_5 грошової компенсації у розмірі 6 957 307 грн 50 коп., що внесена на депозитний рахунок суду, визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та

ОСОБА_4 на 1/2 частини житлового будинку загальною площею

1 267,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на весь житловий будинок загальною площею 1 267,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 компенсувати ОСОБА_5 вартість 1/2 частини житлового будинку загальною площею 1 267,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 6 957 307 грн 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 98/0/32-17 від

06 квітня 2017 року здійснено автоматичний перерозподіл справи у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_7, справу передано до провадження судді Попович О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що наявні підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, для припинення права ОСОБА_5 на 1/2 частки у спільному майні сторін, а тому враховуючи, що виділити його частку в натурі неможливо, припинення права власності відповідача у вказаному майні не завдасть шкоди його інтересам, при цьому позивач внесла на депозитний рахунок вартість такої частки, вважав позовні вимоги

ОСОБА_4 законними та обґрунтованими.

Дані висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

У разі недосягнення такої згоди між подружжям може застосовуватися ст. 365 ЦК України за наявності для цього відповідних підстав і суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому - грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею.

За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15.

При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 13 січня 2016 року у справі

№ 6-2925цс15).

Враховуючи, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 16 березня 2016 року розподіл спірного житлового будинку є неможливим, відповідач є громадянином Сполучених Штатів Америки та має там постійне місце проживання, не здійснює витрат, пов'язаних з утриманням вказаного будинку, між сторонами існують конфліктні відносини, позивач внесла на депозитний рахунок суму компенсації вартості 1/2 частини житлового будинку, вартість якого встановлена рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2013 року та не оспорювалась відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав, передбачених

ст. 365 ЦК України, для припинення права власності ОСОБА_5 на 1/2 частини спірного будинку.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому доводи щодо протиправного неприйняття судами попередніх інстанцій доказів відповідача щодо визначення вартості спірного будинку та висновку експерта щодо можливості його поділу в натурі є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Судом першої інстанції було надано оцінку висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 14293 від 24 листопада 2015 року та враховуючи те, що він суперечить доказам, які були надані позивачем, суд законно та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення судової будівельно-технічної експертизи. При цьому протягом розгляду справи по суті судом першої інстанції було запропоновано стороні відповідача скористатись своїм правом та поставити питання вартості майна на вирішення експерта під час проведення судової будівельно-технічної експертизи, однак відповідач не скористався зазначеним процесуальним правом, окремих клопотань про проведення оцінки спірного майна не заявляв.

Безпідставними є при цьому доводи касаційної скарги щодо ненадання судами оцінки звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості від 04 квітня 2016 року, оскільки спростовуються висновками суду першої інстанції, який обґрунтовано визнав його на підставі ст. ст. 58, 59 ЦПК України неналежним та недопустимим доказом.

Необґрунтованими є також доводи щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при відмові в зупиненні провадження до розгляду іншої справи, враховуючи мотиви, викладені в ухвалі апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року, а також подання такого позову відповідачем після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Суди попередніх інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана