Справа № 464/933/17
пр.№ 2/464/634/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів, третя особа комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» про примусове виконання обовязку в натурі,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Львівський міжрегіональний центр соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів виконати обовязок в натурі, а саме: зарахувати його на реабілітацію та надати йому реабілітаційні послуги, визначені його індивідуальною програмою реабілітації інваліда №902 від 15.06.2016 р., яка розроблена Залізничною міжрайонною МСЕК Львівської обласної МСЕК. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням безтерміново. У звязку із погіршенням стану здоровя в червні 2016 року він звернувся до місцевого відділення обласної МСЕК та 15.06.2016 року Залізничною міжрайонною МСЕК йому була складена індивідуальна програма реабілітації інваліда, якою передбачено необхідність проходження комплексної реабілітаційної програми, включно з професійною реабілітацією. З метою отримання реабілітаційних послуг, визначених індивідуальною програмою реабілітації інваліда, він звернувся до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. 16.06.2016 р. Управлінням соціального захисту Департаменту Гуманітарної політики Львівської міської ради було прийнято рішення № 38 про направлення його на реабілітацію до Реабілітаційного центру, яке разом зі всіма копіями документів, було скеровано до Реабілітаційного центру, про що його було письмово повідомлено. Зважаючи на те, що протягом трьох тижнів жодної інформації про зарахування на реабілітацію від Реабілітаційного центру він не отримав, 06.07.2016 він звернувся з письмовим запитом до цієї установи. З відповіді відповідача від 07.07.2016р. вбачалося, що згідно з рекомендаціями приймальної комісії Реабілітаційного центру йому відмовлено в зарахуванні на реабілітацію у звязку з тим, що він тричі (в 2010, 2012 та 2015 роках) проходив курс комплексної реабілітації і здобув відповідні робітничі професії. Разом з тим, у відповіді відповідача від 23.12.2016 на адвокатський запит вказано, що рішення приймальної комісії Реабілітаційного центру щодо відмови у проходженні ОСОБА_2 комплексної реабілітації прийнято відповідно до вимог Інструктивного листа Міністерства соціальної політики України від 29.09.2009 № 1094/0/15-09/19. Вважає таку відмову Реабілітаційного центру в зарахуванні його на реабілітацію незаконною, оскільки у звязку з погіршенням його стану здоровя Залізнична міжрайонна МСЕК розробила йому індивідуальну програму реабілітації, де було зазначено, що за набутою професією працювати не може, а отже і підстав для відмови у зарахуванні його на реабілітацію не було. У звязку із чим просить позов задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просять позов задоволити. Позивач додатково пояснив, що в звязку з погіршенням стану здоровя не міг працювати за останньою здобутою професією «Агент з організації туризму», оскільки така робота була повязана з постійним перебуванням на ногах.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що Львівський міжрегіональний центр соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів державна бюджетна реабілітаційна установа, що забезпечує тимчасове перебування в ньому інвалідів, які мають відповідні медичні показання і потребують спеціальних умов, для одержання ними комплексу реабілітаційних заходів. Центр забезпечує професійне навчання інвалідів за професіями що користуються попитом на ринку праці. Позивач, ОСОБА_2 тричі успішно пройшов курс комплексної реабілітації і здобув такі робітничі професії: 10.12.2009 - 19.06.2010 «Касир (в банку)»; 28.05.2012 - 28.09.2012 «Оператор компютерної верстки»; 25.12.2014 - 05.06.2015 «Агент з організації туризму». Зазначив, що індивідуальна програма це перелік реабілітаційних заходів які несуть рекомендаційний характер, як для самого інваліда так і для установи в яку він поступає на реабілітацію, але не є основною підставою для зарахування на реабілітацію. Вважає, що Львівським міжрегіональним центром соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів були виконані всі законні зобовязання щодо реабілітації та навчання ОСОБА_2, та у звязку з вищенаведеним не можливо і не доцільно, та так що суперечить Закону, вкотре приймати на реабілітацію позивача.

Представники третьої особи комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, пояснили, що у 2016 році у позивача дійсно погіршився стан здоровя, у звязку з чим він звернувся до Залізничної міжрайонної МСЕК, де йому була складена індивідуальна програма реабілітації інваліда, якою передбачена необхідність проходження комплексної реабілітаційної програми, включно з професійною реабілітацією. Комісією встановлено та зазначено в індивідуальній програмі, що позивач по стану здоровя за набутою професією працювати не може, тобто не може працювати по всіх трьох попередньо набутих професіях. На підставі наведеного, просять зарахувати ОСОБА_2 на реабілітацію та надати йому реабілітаційні послуги, визначені його реабілітаційною програмою інваліда.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі

Відповідно до ст. 4 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні діяльність держави щодо інвалідів спрямовується на створення правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей і полягає в охороні здоровя інвалідів, забезпеченні виконання індивідуальних програм реабілітації інвалідів, соціальному захисті інвалідів, який передбачає надання їм соціальних послуг, здійснення реабілітаційних заходів тощо.

Основні засади реабілітації інвалідів визначено Законом України Про реабілітацію інвалідів в Україні.

Відповідно до ст. 16 цього Закону в Україні розроблено Державну типову програму реабілітації інвалідів, якою встановлено гарантований державою перелік реабілітаційних послуг, які надаються інвалідам в ході здійснення реабілітаційних заходів.

За змістом ст. 23 цього Закону на підставі Державної програми МСЕК визначають перелік реабілітаційних заходів в конкретних випадках, які відображають в індивідуальній програмі реабілітації інваліда.

Згідно з положенням ст. 25 Закону України Про реабілітацію інвалідів в Україні порядок здійснення реабілітаційних заходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Типового положення, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 06.04.2015 № 379, направлення та зарахування інвалідів до Центру здійснюється відповідно до порядку надання інвалідам, дітям-інвалідам реабілітаційних послуг.

Так, згідно з пунктом 7 вказаного розділу Типового положення до Центру не приймаються на навчання інваліди, які вже мають професії, отримані у центрах професійної реабілітації інвалідів державної або комунальної форми власності, і не працевлаштувалися за набутою професією, крім випадку, якщо за рішенням МСЕК інваліди у звязку з погіршенням стану здоровя не можуть працювати за раніше набутою професією і потребують перенавчання (перекваліфікації).

Аналогічна норма міститься в пункті 4 розділу IV Положення про Львівський міжрегіональний центр соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2016 № 436.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №492489 від 15.06.2011 року, виданою Залізничною міжрайонною МСЕК Львівської обласної МСЕК, в якій зазначено, що може бути використана залишкова працездатність позивача на роботі без фізичного навантаження та з обмеженнями ходи.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з витягу з протоколу №17 від 01.07.2016 року Львівського міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів, що позивач ОСОБА_2 тричі успішно пройшов курс комплексної реабілітації і здобув такі робітничі професії: 10.12.2009-19.06.2010 «Касир (в банку)»; 28.05.2012-28.09.2012 «Оператор компютерної верстки»; 25.12.2014 - 05.06.2015 «Агент з організації туризму».

У звязку із погіршенням стану здоровя 15 червня 2016 році позивач звернувся до Залізничної міжрайонної МСЕК та було складено йому індивідуальну програму реабілітації інвалідів №902 від 15.06.2016 року.

У вищевказаній індивідуальній програмі зазначено, що позивач ОСОБА_2 по стану здоровя за набутою професією працювати не може.

З наданих позивачем доказів вбачається, що 16.06.2016 року Управлінням соціального захисту Департаменту Гуманітарної політики Львівської міської ради було прийнято рішення № 38 про направлення ОСОБА_2 на реабілітацію до Реабілітаційного центру, яке разом з копіями документів, наданих інвалідом, було скеровано до Реабілітаційного центру, про що було письмово повідомлено інваліда.

З відповіді Львівського міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів №191 від 07.07.2016р. вбачається, що згідно з рекомендаціями приймальної комісії Реабілітаційного центру позивачу ОСОБА_2 відмовлено в зарахуванні на реабілітацію у звязку з тим, що він вже тричі (в 2010, 2012 та 2015 роках) проходив курс комплексної реабілітації і здобув відповідні робітничі професії.

Відповідно до п.п. 1,3 Положення про Приймальну комісію приймальна комісія проводить відбір на навчання працездатних інвалідів (за рекомендаціями МСЕКу, Управління праці, карти проф. відбору з центру зайнятості), а також визначає форми і методи проведення професійного відбору інвалідів за робітничими професіями критерії та систему оцінювання придатності інвалідів до професійного навчання за робітничими професіями.

У розділі 3 Положення про Приймальну комісію зазначено, у випадку, якщо на одне місце кількість претендентів перевищує заплановані обсяги набору, інваліди, дані яких відповідають вимогам прийому, беруть на облік у Центрі як резерв, для комплектування наступних навчальних груп.

Як зазначено у розділі 4 Положення про Приймальну комісію, за результатами професійного відбору Приймальна комісія виносить остаточне рішення про зарахування чи відмову в зарахуванні, та в разі потреби надає рекомендацію щодо професійного навчання за іншою робітничою професією. На підставі рішення Приймальної комісії директор Центру видає наказ про зарахування до складу слухачів Центру чи відрахування.

Пунктом 4 розділу IV Типового положення на директора Центру покладено обовязок видавати наказ про зарахування інвалідів на реабілітацію.

Як вбачається з витягу з протоколу №17 від 01.07.2016 року засідання приймальної комісії Львівського міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів, під час розгляду питання про призначення комплексної реабілітації інваліду ОСОБА_2, члени комісії не обговорювали питання щодо можливості зарахування чи відмови в зарахуванні позивача за результатами професійного відбору, а прийняли рішення про відмову посилаючись лише на те, що ОСОБА_2 вже тричі проходив курс комплексної реабілітації із здобуттям робітничих професій.

Аналізуючи наведені норми закону та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що законодавством не передбачено відмови у зарахуванні до Центру реабілітації з підстав перевищення кількості пройдених курсів комплексної реабілітації із здобуттям робітничих професій.

Відповідь відповідача на адвокатський запит юридичній консультації Галицького району №405 від 23.12.2016 року також не містить жодних конкретних даних щодо відмови у можливості проходження комплексної реабілітації в центрі, а лише посилання на вимоги Інструктивного листа Міністерства соціальної політики України від 29.09.09 №1094/0/15-09/19, який не є підзаконним нормативно- правовим актом, не є обовязковим до виконання, а носить тільки інформативний характер.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що представником відповідача всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин щодо відмови у зарахуванні на реабілітацію, така відмова відповідача є безпідставною, а тому суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Типового положення направлення та зарахування інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 06.04.2015 № 379, та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до Львівського міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів, третя особа комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» про примусове виконання обовязку в натурі задоволити.

Зобовязати Львівський міжрегіональний центр соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів зарахувати ОСОБА_2 на реабілітацію та надати йому реабілітаційні послуги, визначені його індивідуальною програмою реабілітації інваліда №902 від 15.06.2016р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.