Справа № 1018/4060/12 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1749/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 26 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Суханової Є.М.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Іноземної компанії «Екшн Дівелопмент» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Альфонсус про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановила:

У травні 2012 року ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що він передав ООСОБА_4 Альфонсусу (відповідач) у власність грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США в якості позики. Зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та досягнутих домовленостей відповідач надав йому власноручно написану розписку від 04.03.2011 року. Згідно з умовами укладеного договору позики строк виконання зобовязання щодо повернення грошових коштів закінчився 01.03.2012 року, проте відповідач, на момент подачі позову, свої зобовязання по поверненню грошових коштів не виконав. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив вимоги чинного законодавства, умови договору позики від 04.03.2011 року та його права, а тому просив його позовні вимоги задовольнити щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції сторонами було подано заяву про визнання мирової угоди.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2012 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ООСОБА_4 Альфонсусом, за якою ООСОБА_4 Альфонсус визнав, що його заборгованість перед ОСОБА_2 на момент укладення та визнання цієї мирової угоди становить 804 142,25 грн. та в рахунок цієї заборгованості він передає право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю допоміжних складських приміщень (літ «Б»), загальною площею 1005,6 м. кв. та будівлю складу готової продукції (літ «Н»), загальною площею 59,1 м. кв., що розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Золотоустівська, будинок 23-а.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник Іноземної компанії «Екшн Дівелопмент» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, в якій в затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ООСОБА_4 Альфонсусом відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що дана мирова угода порушує її права є необґрунтованими та спростовуються встановленими по справі обставинами. Жодних доказів на підтвердження факту порушення прав апелянта колегії суддів не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди не звернув увагу на той факт, що майно, яке передається відповідно до даної мирової угоди, не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1)неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3)невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме: ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали про затвердження мирової угоди було порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 311 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Іноземної компанії «Екшн Дівелопмент» задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2012 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_5