АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 653/2684/16
Номер провадження 22-ц/791/805/17 Головуючий в І інстанції Венглєвська Н.Б.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Радченка С.В.,
Семиженка Г.В.,,
за участю секретаряПавловської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року до суду із зазначеним позовом звернувся ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.03.2016 року ОСОБА_5 близько 17 години, рухаючись у м. Генічеську по вул. Ковпака, керуючи автомобілем Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1, всупереч вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода - малолітнього ОСОБА_7, в результаті чого дитині спричинено тілесні ушкодження та транспортний засіб відповідача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 06.04.2016 року, яка постановою апеляційного суду Херсонської області від 01.06.2016 року залишена без змін, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Таким чином, винними діями ОСОБА_5 була завдана матеріальна шкода, пов'язана з витратами на лікування, які становлять 310,24 грн. та моральна шкода у сумі 30 000 грн., яка виразилася у тривалих фізичних стражданнях, які переніс ОСОБА_7, у зв'язку з отриманими черепно-мозковими травмами.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року задоволено клопотання відповідача та позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ СК «Країна».

Крім того, в ході розгляду справи, позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, де з урахуванням вимог ст.24.2 ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач на основі здійснених розрахунків просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальні збитки у розмірі 4134 грн. Також просив стягнути витрати на правову допомогу адвоката як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення так і під час розгляду даної цивільної справи та витрати пов'язані з прибуттям до суду, які загалом становлять 11181,80 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 459,30 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також 10 000 грн. в рахунок завданої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 4733 грн., витрати, що пов'язані з явкою представника до суду у розмірі 3048,42 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн., а всього понесені витрати в загальному розмірі 8883,82 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що апелянт, використовуючи свої конституційні та процесуальні права, заявив клопотання про витребування доказів та призначення судової авто-технічної експертизи, заявив про допит свідка, але суд, ухвалами від 31.01.2017 року відмовив у задоволенні вказаних клопотань і заяви, чим не тільки порушив права апелянта та принцип справедливого правосуддя, але й відкрито, став на захист прав позивача, а тому вважає рішення є незаконним та упередженим. Крім того, відповідно до вимог ст.1194 ЦК України ОСОБА_6 повинен був звернутися до страховика за відшкодуванням, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, звернутися з позовом до суду. Також, вважає, що суд у порушення вимог законодавства України безпідставно стягнув з ОСОБА_5 значно більшу суму судових витрат. На підставі чого, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В окремо поданих письмових запереченнях на апеляцію ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5, просили про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5,у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволення апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та представниця ПАТ «СК «Країна»- ОСОБА_8, у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2016 року ОСОБА_5 близько 17 годин, рухаючись у м. Генічеську по вул. Ковпака, керуючи автомобілем Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1, всупереч вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода - малолітнього ОСОБА_7 в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров'я та транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 06.04.2016 року, яка постановою апеляційного суду Херсонської області від 01.06.2016 року залишена без змін, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Згідно полісу №АЕ/6362004 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПАТ «СК «Країна», при цьому ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн.; за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.; розмір франшизи - 510 грн. Строк дії страхового полісу з 19.11.2015 року по 18.11.2016 року.

Відповідно до положень ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно роз'яснень у п.16 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується заподіювачем шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивач, ані відповідач не повідомили ПАТ «СК «Країна» про ДТП, не надали письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та інших передбачених законом заяв, не надали жодного документа стосовно ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги, в частині солідарного стягнення шкоди з ПАТ «СК «Країна» задоволенню не підлягають, оскільки діями чи бездіяльністю страховика прав позивача не було порушено.

Правильним також є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП саме з ОСОБА_5, оскільки він є власником джерела підвищеної небезпеки і не довів те, що шкода сталась внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому колегія визнає необгрунтованими та відхиляє доводи ОСОБА_5 щодо порушення судом першої інстанції його процесуальних прав через не призначення експертизи та відмови у допиті свідка, оскільки його відповідальність як володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини, а на докази наявності непереборної сили чи умислу потерпілого він навіть не посилався. Тим більше, таких обставин не було встановлено при розгляду справи про адміністративне правопорушення постановою у якій ОСОБА_5, визнаний винним у ДТП і ця постанова є чинною та в силу положень ч.3 ст. 61 ЦПК України є приюдиційною при розгляді цієї справи.

Доводи апелянта щодо незаконності відмови у стягненні страхового відшкодування з ПАТ СК «Країна» через не звернення позивача з вимогами до страхової компанії, колегія відхиляє, оскільки суд першої інстанції правильно послався на правову позицію Верховного Суду України у справі 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат у справі, суд першої інстанції допустив порушення вимог процесуального права, що призвело до неправильного визначення їх розміру.

Згідно із ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

За положеннями статті 85 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; наймання житла; сплата добових ( у разі переїзду до іншого населеного пункту).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 48 постанови № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначений відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Так з матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_6 у судових засіданнях представляла адвокат Нестеренко І.А., діючи на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 552 від 06.02.2006 року, яке видане головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області Новосьоловою Л.М. (а.с.39). Окрім того Нестеренко І.А. брала участь у судових засіданнях при розгляді справи про адміністративне правопорушення, захищаючи інтереси позивача як потерпілого. За ці послуги ОСОБА_11 сплатив 3000 грн. з яких суд визнав такими, що підлягають стягненню як судові витрати 1653 грн. 60 коп. Але ці витрати не пов'язані з наданням правової допомоги у даній конкретній цивільній справі, а відтак витрати на правову допомогу в справі про адміністративне правопорушення не можна віднести до судових витрат у цій цивільній справі, а тому вони не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Окрім того, задовольняючи вимоги позивача, щодо відшкодування витрат, пов'язаних з явкою його представника до суду, суд першої інстанції прийняв до уваги всі надані представником позивача квитанції на суму 3048,42 грн., однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З журналів судового засідання вбачається, що представниця позивача приймала участь в трьох судових засіданнях: 26.10.2016 року та 15.11.2016 року,а також 31.01.2017 року, а з наданих квитанцій вбачається, що пальне було придбано 01.04.2016 року на суму 349,86 грн., 25.10.2016 року на суму 650,34 грн., 11.11.2016 року на суму 450 грн. Однак, позивачем не було доведене пов'язаність цих витрат із явкою представника позивача до суду. Тому з суми стягнутої в рахунок відшкодування витрат на явку представника до суду належить виключити названі суми. У зв'язку з наведеними обставинами, рішення суду, в частині стягнення витрат на правову допомогу та витрат пов'язаних із явкою представника позивача до суду підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України. Зважаючи на це, апеляція ОСОБА_5 задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 року, в частині стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у сумі 4733 грн. та загальної суми судових витрат у розмірі 8883,82 грн., а також в частині відшкодування витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, змінити, зменшивши суму стягнуту в рахунок витрат на правову допомогу з 4733 грн. до 3079 грн., 40 коп., суму стягнуту в рахунок витрат пов'язаних з явкою представника до суду з 3048,42 грн. до 1598, 20 грн., а загальну суму стягнутих судових витрат з 8883,82 грн. до 5780,02 грн.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: С.В.Радченко

Г.В.Семиженко