Номер провадження: 22-ц/785/2219/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

11.12.2006 року ОСОБА_4 звернулась до Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним (т. 1 а.с. 4-6), уточнивши їх в подальшому 23.12.2016 року (т. 2 а.с. 199-205).

Посилалась на те, що 14.06.2006 року у віці 88 років померла її бабуся ОСОБА_5, яка на час смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У ОСОБА_5 було двоє дітей: мати позивача ОСОБА_6, яка померла 16.01.2005 року, та ОСОБА_7, який також помер, яких ОСОБА_5 пережила та 04.09.1997 року склала вищезазначений заповіт.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вказану квартиру, яку б успадкувала мати позивача, якщо б не померла, а тому позивач вважає, що вона є спадкоємицею за правом представлення на спадщину, що відкрилася після смерті її бабусі ОСОБА_5 Окрім позивачки ОСОБА_4 іншою спадкоємицею за правом представлення є її рідна сестра та відповідно онука ОСОБА_5 ОСОБА_8

У встановлений законом строк, позивач та її сестра ОСОБА_8 звернулись з відповідними заявами до нотаріальної контори, після чого їм стало відомо про заповіт, що оскаржується, на підставі якого оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.01.2007 року на вказану квартиру, видане на імя ОСОБА_3

Позивач вважає, що з оскаржуваного заповіту вбачається, що він був написаний зі слів заповідача секретарем Шабівської сільської ради із застосуванням загальноприйнятих технічних засобів, заповіт не відповідає волі заповідача через грубе порушення порядку його підписання, тому вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2016 року відмовлено в задоволенні позову, скасовані заходи забезпечення позову (т. 2 а.с. 218-225).

Не погодившись з рішенням суду, 06.12.2016 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 3 а.с. 2-4).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоча висновки експертиз і містять висновки про те, що частина тексту написана не заповідачем, проте таке не свідчить про відсутність її вільного волевиявлення на складання заповіту.

Проте погодитися із такими висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 14.06.2006 року в віці 88 років померла ОСОБА_5 (т.2 а.с.36).

ОСОБА_9 є онукою померлої, мати якої померла до відкриття спадщини, відтак за відсутності заповіту, має право спадкувати після смерті ОСОБА_5 за правом представлення.

Спадщину ОСОБА_9 прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

За життя 27.10.2005 року ОСОБА_5 був складений заповіт, відповідно до якого все майно вона заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.18, т.2 а.с.40, 67, 168). Заповіт посвідчено секретарем Шабівської сільської ради ОСОБА_10

На підставі наявної медичної документації не можна дійти висновку, що за життя ОСОБА_5 страждала захворюваннями, які б впливали на її здатність укладати, підписувати правочини (а.с.61,63,74,78 т.1).

За час розгляду справи було проведено дві експертизи 06.08.2015 року та 05.08.2016 року №1294 та № 6805/02 щодо належності померлій підписів та записів на оспорюваному заповіті, висновками яких встановлено:

- рукописний текст змістом: «Это завищене мойпрочито слух», розташований в екземплярі заповіту ОСОБА_5 від 27.10.2005 року, який зберігався в Шабівській сільській раді, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою;

- рукописний текст змістом: «Это завищене мойпрочито слух», розташований в екземплярі заповіту ОСОБА_5 від 27.10.2005 року, який зберігався в Шабівській сільській раді, виконаний ОСОБА_3

- підпис від імені ОСОБА_5, розташований в графі «ПІДПИС ОСОБА_5М.», в екземплярі її заповіту від 27.10.2005 року, який зберігався в Шабівській сільській раді, ймовірно виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 При цьому вирішити питання в категоричній формі не представляється можливим з наступних причин: значна кількість штрихів підпису має наведення та малу яскравість барвника; підпис малоінформативний, має малий обсяг графічного матеріалу, і в ньому відсутній достатній індивідуальний комплекс особистих ознак для категоричного висновку щодо його конкретного виконавця;

- рукописний запис: ««Это завищене мойпрочито слух» та підпис від імені ОСОБА_5 в графі «ПІДПИС ОСОБА_5М.», розташовані в екземплярі заповіту ОСОБА_5 від 27.10.2005 року, який зберігався в Шабівській сільській раді, мають ознаки впливу на їх виконавця(ців) постійно діючих збивальних факторів, повязаних ймовірно з віком або хронічними захворюваннями;

- рукописний запис: «Это завищене мойпрочито слух», розташований в середній частині примірника заповіту, складеного від імені ОСОБА_5 27.10.2005, посвідченого секретарем Шабівської сільської ради ОСОБА_10, зареєстрованого за № 618, виконаний не самою ОСОБА_5, а ОСОБА_3;

- з причин, викладених у п.2 дослідницької частини висновку, вирішити питання про те, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_5 у примірнику заповіту, складеного від імені ОСОБА_5 27.10.2005, посвідченого секретарем Шабівської сільської ради ОСОБА_10, зареєстрованого за № 618, розташований в середній частині документу між друкованими записами «ПІДПИС» та «ОСОБА_5М.», самою ОСОБА_5 або іншою особою, не виявилося можливим.

Таким чином, висновки двох експертиз, одна з яких була повторною, збігаються в тому, що запис в заповіті, який заповідачем мав бути вчиненим власноруч, від імені ОСОБА_5, виконаний ОСОБА_3, на користь якої складено заповіт.

Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до п.п.13,33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_8 народних депутатів України від 25.08.1994 року, що діяла на час посвідчення заповіту, нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо заповіт, довіреність, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним.

Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи довіреність не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено.

Якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку. Якщо глухий, німий або глухонімий громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, письменний, він сам прочитує документ і власноручно підписує його. Якщо такий громадянин неписьменний, при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня письменна особа, яка може порозумітися з ним і засвідчити своїм підписом, що зміст заповіту, довіреності, заяви чи іншого документа відповідає волі глухого, німого або глухонімого громадянина, який бере участь у цій нотаріальній дії.

Посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету.

Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб не допускається.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за довіреністю заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними в пункті 13 цієї Інструкції.

Громадянин, на користь якого заповідається майно, не вправі підписувати його за заповідача.

Таким чином, дійсність заповіту вимагає неухильного дотримання порядку його посвідчення та форми, і правове значення має не лише особисте підписання тексту заповідачем, а й особисте вчинення ним решти записів на підтвердження того, що він усвідомлював його зміст і волевиявлення було вільним.

Встановлено судом, що ОСОБА_5 за життя не страждала на захворювання, які б перешкоджали їй власноручно підписати заповіт, однак за висновком експертизи запис від імені ОСОБА_5 вчинений ОСОБА_3, відтак очевидним є факт недотримання порядку посвідчення заповіту, та вчинення на ньому у непередбачений спосіб записів особою, на користь якої його складено.

Проте відповідна оцінка таким обставинам судом першої інстанції не надана.

Крім того, встановленим слід вважати те, що за відсутності показань (хвороба, фізична вада) заповіт підписувався іншою особою, що, з іншого боку, свідчить про втручання сторонніх осіб у процес підписання заповіту, а відтак вплив на волевиявлення особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи, і суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Крім того, рішення суду в повній мірі не відповідає вимогам ст.ст. 214,215 ЦПК України, оскільки містить висновки з посиланням на відповідну практику Верховного Суду України щодо права ОСОБА_5 складати заповіт, навіть за відсутності паспорта, які не були предметом доказування, а також посилання на низку норм, які визначають загальні засади цивільного судочинства, і на підставі яких безпосередньо спір не вирішено.

Суд також послався на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою дійсно передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, проте ознаки її застосування в справі відсутні, при тому, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції з 22.12.2006 року без вирішення по суті.

Зважаючи на такі порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.ст.213,214,215 ЦПК України, тому підлягає скауванню із ухваленням нового про задоволення позову з огляду на встановлені обставини та викладені мотиви.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5, складений на користь ОСОБА_3, посвідчений 27 жовтня 2005 року секретарем Шабівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області ОСОБА_10, за реєстром №618.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: