Справа № 181/399/17
Провадження №4-с/181/2/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2017 р.

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2

На обґрунтування скарги зазначено, що 29 вересня 2016 року головним державним виконавцем районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 4631,37 гривень. Скаржник посилалась на Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03 листопада 2016 року, яким внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає нестягнення виконавчого збору за виконавчим документом про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до вищезазначеного Закону.

При цьому ОСОБА_1 в своїй скарзі не зазначає доказів тому, яким чином її можна віднести до сфери дії цього Закону, до яких з учасників процедури врегулювання заборгованості вона відноситься.

ОСОБА_1 вказує на ст.385 ЦПК України, якою передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод та на те, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Втім, у резолютивній частині скарги вимогу про поновлення судом пропущеного строку не ставить та не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, як того вимагає п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме: чим саме підтверджується поважність пропуску строку, зокрема, чи повідомлялося нею державного виконавця про те, що місце її реєстрації не співпадає з фактичним місцем проживання.

Скаржник в самій скарзі зазначає, що є жителькою вул.Карла Маркса,85,

смт Межова, а фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, м Макіївка, Донецької області.

Таким чином скарга не відповідає вимогам чинного законодавства.

За аналогією закону, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє скаржника і надає їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,- суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання скаржником ухвали.

Якщо скаржник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ССуддя ОСОБА_3