ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/62/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовом, поданим ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням відсотків з вересня 2015 року,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, в тому числі, щодо підтвердження повноважень представника позивача, відповідно до положень ст.42 ЦПК України, а також щодо наступного: відсутнє обгрунтування щодо посилання на надану фотокопію спірної розписки без дати (щодо доказів та підстав визначення вказаного періоду), та без зазначення в ній інших ідентифікаційних ознак ОСОБА_4, ніж його ім"я - ОСОБА_4 (щодо існування інших осіб з тотожнім прізвищам та ім"ям, як в Україні так і в інших країнах, враховуючи, що вказана розписка складена російською мовою), та в якій міститься посилання на отримання грошової суми без зазначення особи від якої вона отримана (щодо дотримання форми договору позики, передбаченої ЦК України, зокрема в контексті вимог ст.ст.ст.208, 218 ЦК України (щодо положень ст.218 ЦК України про те, що відповідне рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків, а відповідно до положень п.3) ч.1 ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у 20 та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян); розрахунок заборгованості не підписаний; дата підписання позову містить виправлення, які вчинені без застереження щодо наявності таких виправлень, що унеможливлює як ідентифікацію такої дати, так і особи, яки вчинила ці виправлення.

В тому числі, судом враховано, що ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою, всупереч імперативним вимогам ст.42 ЦПК України, а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

2. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Довіреність фізичної особи, яка є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якої прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

3. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

4. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

5. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Проте, заявником була долучена лише фотокопія довіреності, засвідчена підписом самої зацікавленої в цьому особи - ОСОБА_2

Крім того, регламентований ст.42 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості належного підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної фотокопії відповідних документів. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження відповідних повноважень, в тому числі, у вищевказаному порядку, визначеному ст.42 ЦПК України і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

При цьому, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів.

Копія вказаної ухвали була отримана 14.02.2017 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі), проте недоліки позову не були усунуті станом на 03 березня 2017 року.

При цьому, зі сторони позивача до суду не надходило будь-яких повідомлень або клопотань, в тому числі, щодо продовження вказаного строку, наданого на усунення недоліків позову.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: