Провадження № 2/344/1036/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за нею право власності на 1/9 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 37,1 кв.м., загальною площею 62,4 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити в повному обсязі.

Представником Відповідачів подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Зокрема, як зазначила Позивач, 21 лютого 2016 року померла ОСОБА_3 ( а.с.4).

На підставі заповіту від 05.06.2006 року, посвідченим державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_3 все належне майно, де б воно не було та з чого би воно не складалося, і взагалі все те, що мені належатиме і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2016 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3, яка померла 21.02.2016 року є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщина складається з 1/3 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, житловою площею 37,1 кв.м., загалною площею 62,4 кв.м. ( а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2006 року спадкоємцем майна ОСОБА_5, померлого 14.10.2005 року є дружина ОСОБА_6, прож. в ІНФОРМАЦІЯ_4, до 1/3 частини спадкового майна. ( а.с.9).

В позові Позивач зазначає, що в свідоцтво про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло ОСОБА_7 в порядку спадкування, не було включено 1/9 частину вище зазначеної квартири, що належала померлій. Дана частина квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 09.06.2006 року. Даний документ підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно. Відповідно до даного свідоцтва оцінка спадкового майна становить 12 763 грн.

За свого життя ОСОБА_3 не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену частину квартири.

У визначені законом строки Позивач звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на дану частину квартири.

З відповіді на звернення ОСОБА_2 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вбачається, що з поданих Позивачем документів, ОСОБА_3 успадкувала 1/9 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 09.06.2006 року, ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-1101, але у встановленому законом порядку не здійснила державну реєстрацію цього права власності, не зареєструвала виникнення права власності в ОКП Івано-Франківське ОБТІ - органі, який на той час здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 повідомлено Позивача про те, що право власності на 1/9 частину квартири у ОСОБА_3 не виникло і на підставі наявних в неї документів нотаріус не має змоги видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_3В.( а.с.10).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.10.2016 року власником 1/9 частки квартири АДРЕСА_4 зазначена ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. ( а.с.12-13).

Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Згідно ст.34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року (з наступними змінами та доповненнями), нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 48, частиною 2 вказаного Закону визначено, що на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, про перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

За ч.1,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач по справі позов визнав.

Оскільки є законні підстави для визнання за Позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за заповітом, позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 373, 1217, 1218, 1223, 1235 , 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, ЗК України, ст.ст.213-216 ЦПК України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 37,1 кв.м., загальною площею 62,4 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.