АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області про заборону виїзду ОСОБА_1 за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року державний виконавець Глибоцького ВДВС ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням, в якому просив тимчасово (до виконання своїх боргових зобовязань) обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання посилався на те, що на виконанні ВДВС Глибоцького РУЮ знаходиться виконавчий лист №2-2292/10 від 06 червня 2011 року, згідно якого ОСОБА_1 зобовязаний сплатити на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 82 286,02 грн., моральну шкоду - 2 000 грн., судовий збір - 872, 86 грн., 120 грн. на ІТЗ. Від сплати вказаної суми божник ухиляється, на виклики державного виконавця не зявляється, відомості про погашення заборгованості не надав.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року задоволено подання державного виконавця ВДВС Глибоцького РУЮ ОСОБА_3 і тимчасово обмежено виїзд за межі України ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим листом №2-2296 від 06 червня 2011 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду як незаконної та необґрунтованої і про відмову у задоволенні вказаного подання, зокрема, з

_________________________________________________________________________________________________________________________________

Справа №715/2461/13 Провадження №22-ц/794/571/17 Головуючий у 1 інстанції: Цуркан В.В.

Категорія: 81 Доповідач: Литвинюк І.М.

вказівкою на те, що судом не враховані положення вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі ст. 11 Закону, положення Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» і, що за відсутності ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, не має підстав для обмеження виїзду за кордон, а наявність не виконаних зобовязань і не виконання їх самостійно не є ухиленням від їх виконання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вказане подання про тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень ст. 377-1 ЦПК України, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду до даного часу не виконується.

Проте з вказаним висновком суду не може погодитись колегія судів апеляційного суду.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань (п. 5). Відмова у виїзді з України з підстав, передбачених пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

В силу п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що суб'єктом звернення до суду є лише державний виконавець.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року до суду надійшло подання державного виконавця ВДВС Глибоцького РУЮ ОСОБА_3 від 25 вересня 2013 року про заборону виїзду за кордон, в якому ставилося питання про постановлення ухвали про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 з тих підстав, що у відділі знаходиться виконавче провадження № 27928475 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2292/10, виданого 06 червня 2011 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 82 286,02 грн., 2 000 грн. моральної шкоди, судового збору - 872, 86 грн. та 120 грн. на ІТЗ.

У цьому поданні вказано, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання грошового зобовязання, факт несплати підтверджується матеріалами виконавчого провадження, боржника про відкриття виконавчого провадження було належним чином повідомлено, однак він жодного разу не намагався добровільно виконати грошове зобовязання, і робиться висновок, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Однак, у поданні державного виконавця ВДВС Глибоцького РУЮ ОСОБА_3 відсутні дані, що до цього подання були додані будь-які докази стосовно викладених у вказаному поданні фактичних обставин, і в матеріалах справи відсутні будь-які докази з цього питання.

Одночасно апеляційний суд враховує відсутність у поданні державного виконавця викладення конкретизації обставин ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Вказівка ж у зазначеному поданні, що наявність в особи невиконаного зобовязання, покладеного на нього, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, суперечить викладеним вище правовим положенням про необхідність встановлення у такому випадку наявності ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, у вказаному поданні і в матеріалах даної справи відсутні дані та докази про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань.

З урахуванням наведеного, а саме, відсутності конкретизації та належного обґрунтування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на основі наданого без будь-яких доказів подання не мав законних підстав для застосування стосовно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

На підставі викладеного, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України ухвала Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Глибоцького РУЮ ОСОБА_3 від 25 вересня 2013 року про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1

В силу ст. 293 ч. 1, п. 24-1 ЦПК України, ст. 324 ч. 1 п. 2 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку, що не позбавляє права державного виконавця за наявності підстав щодо реалізації положень ст. 377-1 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2013 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області про заборону виїзду ОСОБА_1 за межі України

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: