РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свій позов мотивує тим, що 02 червня 2007 року вона, ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу - Андрієшена) уклала шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували в Ужгородському міськрайонному управлінні юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №268.

Вказує, що від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що наразі склалася ситуація, за якої фактично їх шлюбно-сімейні відносини із відповідачем припинилися. Так, ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не бере, між ними виникають постійні сварки, що може негативно вплинути на психіку дітей. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства.

За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача і інтересам доньки та сина. Тому вважає за можливе і доцільне припинити і юридичний зв'язок між нею та відповідачем шляхом розірвання їх шлюбу.

Також зазначає, що обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб, немає.

Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає.

Переконана, що їх донька та син повинні проживати разом із нею в будинку, в якому вона з ними прописана.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що вони не зможуть мирним шляхом врегулювати питання матеріального забезпечення та утримання дітей, тобто сплати аліментів, вказує на необхідність стягнення їх в примусовому порядку.

Повідомляє, що їй відомо, що відповідач працює офіційно найманим працівником у фізичної особи-підприємця і отримує регулярний високий дохід, який витрачає на свої потреби.

Стверджує, що діти постійно потребують нормального харчування, одягу. Усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі це забезпечити, оскільки наразі перебуває в декретній відпустці.

Вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. На підставі викладеного просить суд:

розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

24 березня 2017 року відповідачем та його представником ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому вказано, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується із вимогами, викладеними у позові з наступних підстав.

Сторони прожили у шлюбі понад 10 років. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_4 Ростиславівна.08.04.2009 року народження та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач не вбачає підстав, для розірвання шлюбу. Сварки та непорозуміння, які виникають майже у кожній сімї не носять систематичний характер. Відповідач неодноразово робив спроби для примирення з дружиною. Він любить свою сімю, усвідомлює, що двоє дітей, це велика відповідальність, яку несуть обоє батьків і сімя для ОСОБА_6 є сенсом життя, тому позовну вимогу в частині розірвання шлюбу він не визнає.

Щодо розміру аліментів, який просить позивач у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, є необґрунтовано великий та суперечливий, оскільки позивач зазначає, що ОСОБА_6 працює офіційно у приватного підприємця та отримує заробітну плату. Так, ОСОБА_6 працює за основним місцем роботи кухарем у ФОП ОСОБА_7, і згідно з даними довідки про доходи мас єдиний, постійний дохід. Роботи за сумісництвом він немає. А твердження позивача про наявність високого доходу у відповідача є лише припущеннями, які нічим не обґрунтовані. Тому, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає. Доцільним буде стягнення в розмірі 1/3 від заробітку відповідача. Також відповідач заперечив твердження позивача, що участі у вихованні та утриманні дітей батько не бере. Стверджує, що відповідач постійно бачиться з дітьми та матеріально утримує їх, що підтверджується квитанціями про оплату харчування старшої дитини у школі, купівлю вітамінів дітям, одягу, овочів, фруктів, молока, продуктів харчування, іграшок, проте купувати дорогі подарунки відповідач не в змозі, оскільки суттєво погіршився його стан здоровя у звязку з хворобою (згідно з випискою з медичної картки), знайти іншу високооплачувану роботу на даний час не вдається, відповідач не має у власності квартири, автомобіля, земельних ділянок чи іншого цінного майна, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного відповідач та його представник просять суд стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача аліменти у частці від його заробітку, а саме в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 за участі його представника ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили частково та просили визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з нього на утримання їхніх спільних з позивачкою дітей у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, посилаючись на погіршення стану свого здоровя та відсутність високооплачуваної роботи та на відсутність нерухомого майна, земельних ділянок, автомобіля чи іншого цінного майна.

Заслухавши сторін та представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи 02 червня 2007 року сторони: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (прізвище до укладення шлюбу - Андрієшена) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 02.06.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 268, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 028722, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 02 червня 2007 року.

У позивача з відповідачем є спільні малолітні діти: син ОСОБА_5, який народився 11.09.2015 року, про що 15.09.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 1068, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 328199, виданого 15 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, та донька ОСОБА_4, яка народилася 08.04.2009 року, про що в Книзі реєстрації народжень 13.04.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №418, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №136804, виданого 13 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, заходи до примирення, вжиті судом у межах провадження у даній справі, не сприяли збереженню сімї.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2016 року сторонам було надано строк для примирення терміном на два місяці, однак, за вказаний час сторони так і не примирилися.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 328199 від 15 вересня 2015 року та малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №136804 від 13 квітня 2009 року

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із позовної заяви позивача ОСОБА_1 відповідач офіційно працює найманим працівником у фізичної особи-підприємця і отримує регулярний дохід. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що він дійсно офіційно працює за основним місцем роботи кухарем у ФОП ОСОБА_7 та згідно довідки про доходи має єдиний, постійний дохід. Роботи за сумісництвом він немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII у 2016 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень та щодо дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у 2017 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні та щодо дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працює та отримує дохід, інших дітей, окрім спільних з позивачкою, а також інших непрацездатних осіб на утриманні немає та за станом здоровя має можливість сплачувати аліменти, так як хронічний двобічний гайморит, на наявність якого вказує відповідач, не є перешкодою до сплати аліментів на утримання дітей

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн., а також 640,00 грн. на користь держави.

На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 20 квітня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21 квітня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, ст. ст. 21,105, 110, 112, 115, 141, 180-183, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Змінену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 02 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 268 від 02 червня 2007 року, свідоцтво про шлюб серії 1-ФМ № 028722 від 02 червня 2007 року розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання дітей: малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 до спеціального фонду Державного бюджету України 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст.115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик