Справа № 149/864/17
Провадження №2/149/585/17
Номер рядка звіту 22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.04.2017 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М.В.

при секретарі Поліщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Поділля Агроінвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Поділля Агроінвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Позов мотивований наступним. Позивачу відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВН № 055451 від 07.04.2003 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3.2046 га розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вказану земельну ділянку позивач, відповідно до договору оренди укладеного з відповідачем 03.03.2011 року та зареєстрованого відділом Держкомзему, передала в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобовязався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Пунктом 4.2 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексації на дату її виплати. Враховуючи викладене, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 року, п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, листи Державного агентства земельних ресурсів України № 326/22/7-13 від 10.01.2013 року, № 12-28-0.22-95/2-14 від 10.01.2014 року, № 6-28-0.22-215/2-15 від 14.01.2015 року та відповідних коефіцієнтів інфляції позивачем здійснено розрахунок заборгованості по орендній платі.

Заборгованість по орендній платі за період з 2014 року по 2015 рік, з урахуванням орендної плати яка виплачувалась відповідачем в розмірі 4441 грн., становить: за 2014 рік 3357.82 грн., за 2015 рік 5299.87 грн., за 2016 р. 289.71 грн., а всього 8947.40 грн. Враховуючи невиплату орендної плати в повному обсязі за вищевказані роки невиконанням відповідачем умов законодавства та умов договору позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 12015.65 грн. з урахуванням індексу інфляції і 3% річних, а також судові витрати.

В судове засідання позивач та її представник за довіреністю ОСОБА_2 не з'явились. Представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу по орендній платі в розмірі 8947.40 грн., в іншій частині позову просив відмовити. В письмових запереченнях, поданих суду зазначив, що підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки немає, оскільки відповідачем орендна плата частково виплачувалась, а отже істотно умови договору оренди земельної ділянки не порушувались. Крім того, позивачем не надано доказів в обґрунтування того, що часткова невиплата орендної плати потягла для позивача суттєві наслідки чи втрати. Також зазначив про відсутність підстав стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, оскільки в п. 4.7 договору оренди земельної ділянки встановлена відповідальність за невнесення орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Отже, вимога позивача про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України буде для відповідача подвійною відповідальністю.

Врахувавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, ІІ-ВН № 055451 від 07.04.2003 року, виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 12.03.2002 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3.2046 га., що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Вищевказану земельну ділянку позивач, згідно договору оренди земельної ділянки укладеного 03.03.2011 року та зареєстрованого 07.06.2011 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області за № 01239, передала в оренду строком на десять років Закритому акціонерному товариству «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» (далі - відповідач).

Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди землі орендар вносить орендну плату в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті становить 4441.56 грн., з розрахунку використання ділянки протягом року, орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня. На момент укладення договору оренди землі, його сторонами в п. 2.4. визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 49350.69 грн. Пунктом 4.2 Договору оренди землі визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

В 2012 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки ріллі, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 року №1185 який складає 1,756, становила 86659,81 грн. (49350,69 грн. х 1.756 = 86659,81 грн.), а отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2012 році склав 7799,38 грн. (86659,81 грн. х 9% = 7799,38 грн.)

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 10.01.2013 р. № 326/22/7-13, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2013 за 2012 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,0 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано, виходячи з індексу споживчих цін за 2012 рік - 99,8%. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки в 2013 році складає 86659,81 грн. (86659,81 грн. х 1= 86659,81 грн.), орендна плата становить 7799.38 грн. (86659,81 грн. х 9% =7799,38 грн.)

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 10.01.2014 р. № 12-28-0.22-95/2-14, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2014 за 2013 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,0 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2013 рік - 100,5%. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки в 2014 році складає 86659,81 грн. (86659,81 грн. х 1= 86659,81 грн.), орендна плата становить 7799.38 грн. (86659,81 грн. х 9% =7799,38 грн.)

Відповідно до ОСОБА_4 Державного агентства земельних ресурсів України від 14.01. 2015 р № 6-28-0,22-215/2-15, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2015 за 2014 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,249, який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано, виходячи з індексу споживчих цін за 2014 рік - 124,9 %. Таким чином, в 2015 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 1,249, складає 108238,10грн. (86659,81 грн. х 1,249 = 108238,10грн.), орендна плата становить 9741,43 грн. (108238,10грн. х 9% = 9741,43 грн.).

Відповідно до ОСОБА_4 від 11.01.2016 року №28-0.22-201/2-16 нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2016 за 2015 рік необхідно індексувати на коефіцієнт, що дорівнює 1,2 який відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2015 рік - 120,0%. Таким чином, в 2016 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 1,2 складає 129885,72 грн. (108238,10грн. х 1,2 = 129885,72 грн.), орендна плата становить 11689,71 грн. (129885,72 грн. х 9% = 11689,71 грн.).

Проте, орендна плата у 2013-2016 роках фактично виплачувалась відповідачем в сумі 4441,56 грн., у звязку з чим утворилась заборгованість.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

Таким чином твердження представника відповідача, що у разі застосування судом вимог ст. 625 ЦК України, товариство буде нести подвійну відповідальність за неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки, є безпідставним.

Суд вважає за можливе застосувати вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних.

Таким чином у звязку з несвоєчасним виконання грошових зобовязань відповідач повинен сплатити:

- по заборгованості за 2014 рік 3% річних за два роки в сумі 201,47 грн. (3357,82 х 3% х 2 роки = 201,47);

- по заборгованості за 2015 рік 3% річних за один рік в сумі 159 грн. (5299,87 х 3% х 1 рік = 159).

- по заборгованості за 2014 рік знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2015 рік становить 143,3%, за 2016 рік 112,4%) складає 2050,59 грн. (3357,82 х(143,3% х 12,4%) -3357,82= 2050,59);

- по заборгованості за 2015 рік знецінення боргу в звязку з інфляцією (індекс інфляції за 2016 рік 112,4%) становить 657,18 грн. (5299,87 х 112,4%) - 5299,87= 657,18).

Отже заборгованість з врахуванням 3% річних та індексу інфляції за час прострочення становить:

- за 2014 рік - 5609,88 грн. (3357,82+201,47+2050,59=5609,88);

- за 2015 рік - 6116,05 грн. (5299,87+159+657,18=6116,05).

Всього за 2014-2015 рік заборгованість складає 12015,65 грн. (5609,88+ 6116,05+289,71=12015,65)

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорі оренди землі, а саме в п. 10.1.1 та п. 10.4.5.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідач щороку грубо порушує його умови. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За правилами п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

В правовій позиції, викладеній в постанові від 12 грудня 2012 року по справі №6-146цс12, Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого розірвання договору оренди землі можливе лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач на протязі 2014-2016 років грубо порушував умови договору оренди земельної ділянки, тому договір оренди підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 629,651,653,792 ЦК України, ст.ст. 93,96,141 ЗК України, ст.ст. 1,13,21,24,25,31,32,34 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 3,10,15,57,-60,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Договір оренди земельної ділянки укладений 03 березня 2011 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест», зареєстрований у відділі Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області 7.06.2011 року за № 01239 розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» () на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в сумі - 12015,65 грн., в тому числі: заборгованість по орендній платі - 8947,40 грн.; 3% річних - 360,47 грн.; знецінення боргу в звязку з інфляцією ( індекс інфляції) - 2707,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» () на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1280 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Робак М. В.