Справа № 359/3195/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2265/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 11.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ садового будинку, паю, внесеного в гаражно будівельний кооператив, та гаража,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя просила визнати за нею право власності на 2/3 частки садового будинку №14 на території СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та за відповідачем ОСОБА_3 визнати право власності на 1/3 частку вищевказаного садового будинку, а також право власності на пай або гараж №296 в ГБК «Стріла».

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що в період часу з 9 березня 2006 року до 11 лютого 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, під час якого вони побудували садовий будинок №14 на території СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області та гараж №296 в ГБК «Стріла» по вул. Київський шлях, 2 в м. Борисполі. Вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому згідно вимог діючого сімейного законодавства та з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини сторін, яка проживає з ОСОБА_2, остання і просила поділити майно із збільшенням її частки у праві власності на садовий будинок до 2/3 частин та виділенням відповідачу ОСОБА_3 у власність 1/3 частини садового будинку та гаражу у ГБК «Стріла».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням в частині відмови у поділі садового будинку, позивач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково та розділити майно, що перебуває у спільній сумісній власності сторін, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним на ? частину садового будинку № 14, що знаходиться на території Садового товариства «Карань» в межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області. В іншій частині позивач просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому законність ухваленого судом першої інстанції рішення колегією суддів перевіряється лише в частині відмови у поділі садового будинку.

Судом першої інстанції встановлено, що 9 березня 2006 року позивач ОСОБА_2 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року (а.с.7) шлюб між сторонами розірваний.

З наявних в матеріалах справи копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53135441 від 12 лютого 2016 року (а.с.8) та копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №3147 від 3 грудня 2009 року (а.с.85) вбачається, що 3 грудня 2009 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на садовий будинок №14 на території СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі рішення виконкому від 26.08.2009 року за № 228.

Ухвалюючи рішення про відмову у поділі садового будинку, суд першої інстанції виходив з того, що будинок було побудовано до укладення шлюбу між сторонами у березні 2006 року, отже він не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки не придбавався за спільні кошти сторін, як подружжя.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на

них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором), або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відмовляючи у поділі садового будинку, суд першої інстанції мотивував своє рішення показаннями допитаного в якості свідка відповідача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4 (брата відповідача) і ОСОБА_5 (голови правління СТ «Карань»), які зазначили, що земельну ділянку в садовому товаристві у 2013 році було придбано батьком відповідача ОСОБА_6, який і побудував на цій ділянці садовий будинок у 2005 році. Крім того, суд в рішенні послався на копію технічного паспорту від 03 листопада 2006 року (а.с.61-65) та копію інвентаризаційної справи (а.с.138-156), згідно з якими спірний будинок було побудовано у 2005 році.

Разом з тим, згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №3147 від 03 грудня 2009 року (а.с.85) садовий будинок №14 в СТ «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області побудовано в 2005-2007 роках. Згідно наявної в справі копії відповіді КП Бориспільської районної ради Бориспільське районне «БТІ» від 01.08.2016 року за № 233 (а.с.97) на запит адвоката ОСОБА_7 стосовно інформації про домоволодіння за адресою: Київська обл.., Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Карань», буд. 14, комунальне підприємство повідомляє, що за даними КП БРР БР «БТІ» будинок було збудовано у 2007 році.

Крім того, матеріали інвентаризаційної справи, на яку послався суд, містять різні дані щодо часу побудови будинку: в описі конструктивних елементів господарських будівель та споруд рік побудови зазначено 2005 (а.с.146-147), а в технічному описі будівель та споруд (а.с.152 зв.) та технічному описі приналежності домоволодіння (а.с.154 зв.) рік побудови зазначено 2005 2007.

04.05.2017 року представником позивача подано заяву про долучення доказів, задоволену колегією суддів згідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України в зв»язку з поважністю причин неподання цих доказів до суду першої інстанції та їх виключним значенням для правильного вирішення справи.

Зокрема, з долученої до справи копії рішення виконавчого комітету Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 26 серпня 2009 року за № 228 вбачається, що виконавчий комітет, розглянувши заяву ОСОБА_3 про оформлення права власності на садовий будинок, вирішив оформити право власності на садовий будинок з надвірними будівлями, збудований в 2007 році, що знаходиться на території Головурівської сільської ради садівниче товариство «Карань» за номером 14 на ім»я ОСОБА_3. Дане рішення ніким не скасоване та є чинним.

З долученої до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_3, адресованої голові Головурівської сільської ради ОСОБА_8, відповідач просить надати дозвіл для оформлення права власності на будинок №14, збудований в 2007 році, що знаходиться в садовому товаристві «Карань». Дана заява містить підпис ОСОБА_3 та вхідний штамп Головурівської сільської ради про прийняття цієї заяви 12.08.2009 року.

З долученої до матеріалів справи довідки СТ «Карань», підписаної головою ГОСТ «Карань» ОСОБА_5, виданою ОСОБА_3 для пред»явлення до сільської ради, вбачається, що будинок збудований в 2007 році. Довідка підписана головою товариства ОСОБА_5, містить відбиток печатки СТ «Карань», та вхідний штамп Головурівської сільської ради про її отримання 12.08.2009 року.

Заява ОСОБА_3 та довідка СТ «Карань», підписана головою товариства ОСОБА_5, копії яких долучені до матеріалів справи, спростовують показання, які ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дали в судовому засіданні, будучи допитаними в якості свідків, в частині часу побудови спірного будинку, та узгоджуються з письмовими доказами, наявними в справі та проаналізованими апеляційним судом (копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №3147 від 03 грудня 2009 року (а.с.85) та відповіддю КП Бориспільської районної ради Бориспільське районне «БТІ» від 01.08.2016 року за № 233 (а.с.97), з яких вбачається, що будівництво будинку завершене у 2007 році).

Враховуючи вищенаведені докази, колегія суддів дійшла висновку, що спірний садовий будинок №14 в СТ «Карань» на території Головурівської сільської ради був побудований протягом 2005 2007 років.

Оскільки шлюб між сторонами було зареєстровано у березні 2006 року, а будівництво будинку було завершене у 2007 році, на підставі ст. 60 СК України цей будинок є об»єктом спільної сумісної власності сторін, оскільки набутий ними, як подружжям, за час шлюбу.

Вирішуючи питання про поділ будинку між сторонами, колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до якої при поділі майна, що є спільною сумісною власністю, частки майна дружини та чоловіка є рівними, в зв»язку з чим вважає за необхідне поділити будинок шляхом визнання за позивачем та відповідачем права власності на ? частину спірного садового будинку за кожним.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ садового будинку скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цієї вимоги. Законність та обґрунтованість рішення суду в іншій частині апеляційним судом не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року в частині відмови у поділі садового будинку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимогу ОСОБА_2 про поділ садового будинку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину садового будинку за № 14, що знаходиться на території Садового товариства «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину садового будинку за № 14, що знаходиться на території Садового товариства «Карань» в адміністративних межах Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :