АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2713/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Справа № 755/6690/16-ц Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

3- особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації

про усунення перешкод користування житловим приміщенням шляхом зняття з

реєстраційного обліку

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2. 3- особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі позивач просив це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1996 р. позивачем ОСОБА_1 придбано квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 8).

Згідно даних закордонного паспорту серії НОМЕР_1, ОСОБА_2, громадянка України, має малолітню доньку ОСОБА_3, 2007 р.н., зареєстровану Посольством України в Республіці Кіпр як громадянку України (т.1, а.с. 12-13; 78-87).

Згідно довідки форми № 3 виданої Житлово-експлуатаційною організацією №405 від 08.07.2015 р., станом на день видачі довідки в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано одну особу : ОСОБА_2, 1980 р.н. - з 1996 р. (т.1, а.с 14).

За даними посвідки, виданої та зареєстрованої у Республіці Кіпр від 15.05.1996 р., та закордонного паспорту, ОСОБА_2, громадянка України, має право на тимчасове проживання в Республіці Кіпр (т.1, а.с. 106-109).

Згідно Сертифікату Компанії A.B. Хом (Єскалі) ЛТД Республіка Кіпр від 27.09.2016 р. ОСОБА_2, громадянка Українни, є директором і секретарем Компанії A.B. Хом (Єскалі) ЛТД Республіка Кіпр ((т. 1, а.с. 206-208).

Згідно довідки, виданої Міжнародною школою танцю - Холлмарк Лімассол-Кіпр від 30.09.2016 р., ОСОБА_3, 2007 р.н., відвідує дану Школу танцю тричі на тиждень, ОСОБА_3 тренують заслужені майстри спорту, та ОСОБА_3 готується до спортивних перегонів, які відбудуться в листопаді 2016 р., а також до показових виступів (т. 1, а.с. 209-2013).

Згідно довідки форми №3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» 12.10.2016 року № 986, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_2, 1980 р.н., - з 1996 року, ОСОБА_3, 2007р.н., - з 2016 року; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., - з 2015 року (т.1, а.с. 189).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, зокрема зазначено, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Разом з тим, нормою статті 156 Житлового кодексу України надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Якщо немає угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням плата, за користування житловим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, виходячи із змісту наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням виникає та існує за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, і втрачається із припиненням права власності особи.

Доводи представників позивача, що відповідач ОСОБА_2 на території України має інше житло придатне для проживання не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, керуючись законодавством України, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що вона (відповідачка) періодично не проживає в спірній квартирі з огляду на специфіку своєї роботи за кордоном, однак, є громадянкою України та має лише тимчасовий дозвіл перебування на території Республіки Кіпр, та в матеріалах справи відсутні достовірні докази на підтвердження факту не проживання відповідачки в квартирі протягом року.

Тому, конфліктна ситуація, що виникла між позивачем, як власником спірної квартири, та відповідачем, що має право користування квартирою, будучи членом сімї позивача, не є підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою, враховуючи, що за адресою спірної квартири зареєстрована також і малолітня дитина відповідачки, а тому, позбавлення права користування спірним житлом відповідачки може призвести до порушення житлових прав її малолітньої дитини, які підлягають захисту з боку держави.

З цих підстав, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До того ж, згідно наданих суду апеляційної інстанції даних актового запису про смерть №10 від 1.03.2017 р. виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільради Києво-Святошинського р-ну, Київської області,- позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, тобто, на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, а заявлений позов стосується конкретно особи позивача (а.с.157, 160).

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :