Справа № 510/1732/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

за участю: секретаря Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу без її участі.

Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу у їх відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; копія свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 21.12.1993р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_3, зазначивши, що відповідачу на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 21.12.1993р. належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Так, у 2013 році між ними та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж вищевказаної квартири. В той же день був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого відповідач продала, а позивачі купили квартиру АДРЕСА_1. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачі користуються придбаною нерухомістю, доглядають за її збереженням, сплачують всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачі неодноразово зверталися до колишнього власника, однак, ОСОБА_3 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачів не реагує, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачам було роз'яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину приступили до виконання поточного ремонту, постійно наглядають за збереженням майна, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачів знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при фактичному укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах. Обставини продажу, сама відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивачів з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру за позивачами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 220, 328, 334, 386, 392, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,10 кв.м., житловою площею 16,10 кв.м., допоміжною площею 15,00 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,10 кв.м., житловою площею 16,10 кв.м., допоміжною площею 15,00 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник