АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1645/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/789/434/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки "Калина" на рішення Теребовлянського районного суду від 2 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кредитної спілки "Калина", ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів поруки,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про визнання недійсними договорів поруки №ДП -0503856/1, №ДП - 0503856/2, №ДП -0503856/3, №ДП -0503856/4, №ДП -0503856/5 від 16 березня 2015 року, які укладені між ними та КС «Калиною» за участю боржника ОСОБА_8 в порядку забезпечення основного зобов'язання між ОСОБА_8 як позичальником та КС «Калиною» як кредитором на загальну суму кредиту 100 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони попередньо отримували кредити в КС «Калина» і ОСОБА_6, як працівник кредитної спілки, ввійшовши до них в довіру, обманула їх, мотивуючи тим, що нею складено додаткові договори до раніше укладених ними договорів поруки (тобто до 16 березня 2015 року) і вони, не читаючи даний договір в приміщенні КС «Калина» в м.Теребовля, проставили свої підписи на вищевказаних договорах поруки. Про те, що вони є поручителями, дізнались в грудні 2015 року, коли отримали позови про стягнення з них боргу, як з поручителів ОСОБА_8, яка є матірю ОСОБА_6 і якої вони не знають, та додатки, в тім числі оскаржувані договори поруки.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 2 лютого 2017 року позов задоволено:

визнано недійсними Договори поруки від 16 березня 2015 року №ДП -0503856/1, укладено між КС «Калина» та ОСОБА_1, ОСОБА_8, №ДП 0503856/2, укладено між КС «Калина» та ОСОБА_2, ОСОБА_8, №ДП-0503856/3, укладено між КС «Калина» та ОСОБА_3, ОСОБА_8, №ДП-0503856/4, укладено між КС «Калина» та ОСОБА_4, ОСОБА_8, №ДП -0503856/5, укладено між КС «Калина» та ОСОБА_5, ОСОБА_8

В апеляційній скарзі КС Калина просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив, що суд безпідставно, лише на підставі пояснень позивачів, допитаних в якості свідків, визнав недійсними договори поруки. Позивачі неодноразово користувались послугами КС «Калина», виступали поручителями за договорами позики інших осіб і тому розуміли значення та наслідки своїх дій під час укладення договорів поруки. На їх думку, допущені помилки щодо прізвища ОСОБА_4 ставлять під сумнів законність і обґрунтованість зробленого висновку про те, що підпис у договорі поруки, укладеного з ОСОБА_4, виконаний іншою особою.

В судовому засіданні представник КС Калина апеляційну скаргу підтримав, додатково пояснив, що договори поруки укладались в м.Теребовля 16 березня 2015 року протягом дня, поручителі власноручно підписували договори. Позивачі неодноразово отримували кредити у спілці терміном на один рік. На даний час договори поруки вилучені правоохоронними органами у звязку з кримінальним провадженням по факту підробки підписів на вищевказаних договорах поруки.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що підпис на договорі поруки та згоді на обробку персональних даних схожий на її. ОСОБА_8 вона не знає і тому не могла виступати поручителем за її зобовязаннями. В кінці 2015 року, коли КС «Калина» звернулась до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_8, вона з ОСОБА_2 розшукали ОСОБА_6 і остання написала їм розписку про те, що поверне їм борг за кредитним договором ОСОБА_8 в сумі 30 000 грн кожному до 30 квітня 2016 року. На даний час ОСОБА_6 і ОСОБА_8 виїхали за кордон. Кредити вона отримувала у КС Калина 25 серпня 2010 року та 13 липня 2011 року, які протягом року повертала. В 2015 році вона не брала кредит в спілці.

ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що з ОСОБА_6 вони хороші знайомі (оскільки співпрацювали у страховій компанії Уніка). Він часто отримував кредити у КС Калина у періоди, зазначені в апеляційній скарзі, неодноразово був поручителем за кредитними договорами своїх знайомих і допускає, що ОСОБА_6 обманула його, сказавши, що потрібно підписати додаткові договори до раніше укладених договорів позики. На той час він сплачував кредит за кредитним договором від 15 квітня 2014 року. Підпис та почерк на договорі поруки та згоді на обробку персональних даних його.

Представник ОСОБА_3 додатково пояснив, що ОСОБА_6, працюючи у КС Калина, оформила на себе і свою матір ОСОБА_8 кредити на суму близько 400 000 грн і на забезпечення виконання зобовязань договори поруки. Жителі Теребовлянського району, які виступили поручителями за цими кредитами, звернулись в правоохоронні органи з приводу шахрайських дій ОСОБА_6, відкрито кримінальне провадження і розслідується справа.

Представник ОСОБА_4 пояснила, що її дочка 24 жовтня 2014 року отримувала кредит в КС Калина, який вони повертали 12-13 числа кожного місяця, а тому 16 березня 2015 року вона не могла бути в кредитній спілці і підписувати договір поруки. Згідно висновку експерта, підпис на договорі поруки не її.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд апеляційної скарги в їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов і визнаючи договори поруки недійсними, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог. При цьому суд посилався лише на пояснення позивачів, допитаних в якості свідків про те, що в 2014-2015 роках вони були позичальниками КС «Калина», у звязку з чим при підписанні ними кредитних договорів працівник відповідача ОСОБА_6 ввела їх в оману, надавши для підпису оскаржувані договори, які в подальшому використала в корисливих мотивах при оформленні кредиту її матірю, ОСОБА_8

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає таким вимогам щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 цього Кодексу передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 березня 2015 року між КС «Калина» та ОСОБА_8 укладено договір кредитної лінії № 0503856, за яким остання отримала кредит на суму 100000 грн. строком на 24 місяці до 16 березня 2017 року (а.с. 11-13).

На забезпечення виконання основного зобовязання 16 березня 2015 року укладено договори поруки: №ДП-05О3856/1 між КС «Калина» та ОСОБА_1, ОСОБА_8; №ДП-0503856/2 між КС «Калина» та ОСОБА_2, ОСОБА_8; №ДП-0503856/3 між КС «Калина» та ОСОБА_3, ОСОБА_8; №ДП-0503856/4 між КС «Калина» та ОСОБА_4 ОСОБА_8М; №ДП-0503856/5 між КС «Калина» та ОСОБА_5, ОСОБА_8М (а.с. 17-26).

Вищевказані договори поруки підписані зі сторони КС «Калина» ОСОБА_9, позичальником-боржником ОСОБА_8 та поручителями.

Позивачі стверджують, що їх ввела в оману працівник КС «Калина» ОСОБА_6, яка є дочкою позичальника ОСОБА_8, оскільки запропонувала підписати додаткові угоди, що вони і зробили.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачі не змогли пояснити, до яких саме кредитних договорів укладались додаткові угоди і якою необхідністю обґрунтовувала ОСОБА_6 укладення додаткових угод і які зміни вони передбачали.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила, що вона двічі отримувала кредит в КС «Калина»: у серпні 2010 року та липні 2011 року, який своєчасно, протягом року, повернула.

ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилась, однак в суді першої інстанції пояснювала, що отримувала кредит в КС «Калина» лише один раз, який погасила до 2015 року.

Наведене свідчить про те, що невиконаних зобовязань у ОСОБА_1І і ОСОБА_5 станом на березень 2015 року не було, а тому їхні доводи про підписання ними на той час додаткових угод до існуючих кредитних договорів не заслуговують уваги суду.

Не заслуговують уваги суду і твердження позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про введення їх в оману ОСОБА_6, як працівником КС «Калина», яка не мала права підпису договорів.

В судовому засіданні сторони та їх представники підтвердили, що в Теребовлянському ВП ТУНП розслідується кримінальна справа щодо підробки підписів на договорах поруки, укладених з позивачами. У даному кримінальному провадженні призначалась почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта №1.1-242/16 від 15 липня 2016 року на оскаржуваних договорах поруки № ДП-05О3856/1, №ДП 0503856/2, №ДП -0503856/3 від 16 березня 2015 року підписи виконані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Підпис вище лінії графлення, перед графою Паланюк Надія Степанівна договору поруки №ДП-0503856/4 від 16 березня 2015 року виконаний не ОСОБА_4 (а.с. 114-129).

Вказаний висновок експерта сторонами не оспорений.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, позивачі, стверджуючи про введення їх в оману працівником КС Калина ОСОБА_6 не довели факту навмисного введення їх в оману працівником КС Калина щодо обставин, які мають істотне значення.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трактують, що написання ОСОБА_6 розписки про повернення грошових коштів за кредитним договором є визнання нею вчинення неправомірних дій, як працівника КС Калина. Однак, даний довід не може бути підставою для визнання договорів поруки недійсними, оскільки ОСОБА_6 не уповноважена на підписання таких договорів і всі вищевказані договори підписані ОСОБА_9

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Посилання апелянта на те, що допущена описка у дослідницькій частині висновку почеркознавчої експертизи у прізвищі ОСОБА_4 (зазначено Павлюк) ставить під сумнів законність висновку, не заслуговують уваги суду, оскільки з дослідницької частини висновку вбачається, що предметом експертного дослідження був оспорений договір поруки № ДП-0503856/4 та зразки підписів ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги щодо рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в цій частині з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Калина" задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду від 2 лютого 2017 року в частині визнання недійсними договорів поруки, укладених з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у визнанні недійсними договорів поруки, укладених ними 16 березня 2015 року з Кредитною спілкою Калина за недоведеністю.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10