УхвалА

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_5, до ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_5, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_5, звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 грудня 2007 року розірвано. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Зазначала, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки, вихованням дитини не займається, матеріально не утримує, не цікавиться її справами та не приймає участі у її фізичному, духовному і моральному розвитку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_5, просила суд позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно дочки.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_5, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_5, суди, врахувавши негативний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної (Комсомольської) районної у м. Херсоні ради від 11 лютого 2016 року та правильно застосувавши положення ст. 164 СК України, роз'яснення, надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і підстав для застосування такого заходу до ОСОБА_6 немає, оскільки судом встановлено, що психологом передбачено необхідність спілкування дитини з батьком, зладженої участі обох батьків у її вихованні та доцільність усунення психологічних перешкод для спілкування батька та дитини.

Крім того, твердження відповідача про його бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її виховані підтверджується його заявою до служби у справах дітей, в якій відповідач зазначає, що мати дитини не надає йому можливості займатися вихованням дочки і просить надати дозвіл спілкуватися з дитиною кожні два дні в тижні.

При цьому позивачка не довела позовних вимог, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник В.І. Журавель С.П. Штелик