АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/148/17 Справа № 203/3318/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_3 предявила через суд позов до ОСОБА_2 на предмет повернення безвідсоткової позики за договором від 16 квітня 2008 року, оформленим розпискою, за умовами якого позивач надала в борг відповідачу 30000,00 доларів США строком повернення до 17 липня 2008 року, проте відповідач в порушення зобовязань кошти вчасно у повному обсязі не повернув, не зважаючи на неодноразові прохання позивача, сплативши за весь час загалом лише 1350,00 доларів США у 2013 році, у звязку з чим, а також приймаючи до уваги, що її стан здоровя не дозволяв раніше звернутися до суду вважає поважними причинами для поновлення строку позовної давності, тому позивач, неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно просила суд сягнути з відповідача станом на 15 травня 206 року 35384,77 доларів США, з яких сума основного боргу 28650,00 доларів США, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України 6734,71 доларів США, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 16 квітня 2008 року загальним розміром 35384,77 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року 900617,83 грн., з яких сума основного боргу 28650,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року 729204,81 грн., та 3% річних в сумі 6734,71 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 16 травня 2016 року 171413,02 грн.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 526, 1049 ЦК України ЦК України, та виходив з встановленого факту порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором позики, а тому вимоги позивача, є правомірними та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджується матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 16 квітня 2008 року за усною домовленістю позивач позичила відповідачу 30000,00 доларів США, без сплати відсотків за користування коштами, строком повернення до 17 липня 2008 року, про що свідчить розписка від 16 квітня 2008 року, написана відповідачем, оригінал якої долучено до матеріалів справи (а.с.45).

На виконання зобовязань за договором позики від 16 квітня 2008 року відповідачем повернуто 15 квітня 2013 року 450,00 доларів США, про що позивачем складена розписка 15 квітня 2013 року, оригінал якої долучено до справи (а.с.137) та яка була предметом дослідження судової технічної експертизи документів, висновок про що складено судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 29 січня 2015 року №4039-14, згідно з яким в розписці від 15 квітня 2013 року на а.с.137 рукописні записи «29», «двадцять девять тысяч» та «долл.США по расписке от 16.04.08» виконувалися неодночасно з іншими рукописними записами, тобто є допискою. Повний текст розписки: «Получила 450 у.е. (четиреста пятьдесят) 15.04.13 г. подпись» (а.с. 146-154).

Крім того, місцевим судом встановлено, що на виконання зобовязань за угодою від 16 квітня 2008 року відповідачем повернуто позивачу 27 травня 2013 року 900,00 доларів США, що підтверджується двома розписками від 27 травня 2013 року про повернення 450,00 доларів США кожна, оригінали яких долучені до матеріалів справи (а.с.46, 138).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи, виконаної судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 29 травня 2014 року №1450-14, підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від 27 травня 2013 року на а.с.46 виконаний самим ОСОБА_4 (а.с.104-108-А).

Вказані висновки експертиз суд обґрунтовано прийняв до уваги як належні, допустимі і достовірні докази, враховуючи, що в цьому документі повно і чітко надані відповіді на поставлені судом питання, експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та такі висновки експертиз відповідають вимогам ст. 147 ЦПК України за формою та змістом.

Посилання апеляційної скарги про те, що дві розписки від 27 травня 2013 року на а.с.46 та 138 є сфабрикованими та підпис відповідача в них виконаний на чистих аркушах паперу значно раніше ніж сам текст розписок - не можуть бути прийняті до уваги та не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмові у позові, оскільки вони не знайшли підтвердження належними, допустимими, достатніми доказами згідно ст.ст. 57-60 ЦПК України, зважаючи на те, що за висновком судово-технічної експертизи документів, складеним експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. ОСОБА_5 24 грудня 2015 року за № 10745, встановити послідовність виконання на наданій на дослідження розписці від 27 травня 2013 року (а.с.46) тексту розписки та підпису від імені «ОСОБА_6К.» не представилось можливим у звязку з відсутністю ділянок перетину штрихів підпису з іншими реквізитами документу; встановити конкретну дату виконання основного тексту документу, нанесеного пастою (пастами) для кулькових ручок, та підпису від імені «ОСОБА_6К.», що нанесений гелевим чорнилом, на розписці від 27 травня 2013 року (а.с.46) не представилось можливим у звязку з відсутністю у Харківського НДІСЕ необхідного обладнання для визначення конкретної дати виконання штрихів, нанесених пастами для кулькових ручок, та у звязку з відсутністю науково обґрунтованої та рекомендованої для використання в експертних установах Міністерства юстиції України методики по встановленню абсолютного часу нанесення штрихів, виконаних гелевим чорнилом; встановити конкретну дату виконання розписки від 27 травня 2013, нанесеного пастою (пастами) для кулькових ручок, не представилося можливим у звязку з відсутністю у Харківському НДІСЕ необхідного обладнання для визначення конкретної дати виконання штрихів, нанесених пастами для кулькових ручок (а.с.200-204), на що також звертав увагу Відповідача місцевий суд в мотивувальній частині рішення.

В свою чергу Відповідачем не заявлялося відповідник клопотань про проведення вказаної експертизи (інших експертиз) іншими експертними установами.

Посилання апеляційної скарги, про те, що позивач, працюючи разом з ним головним бухгалтером його підприємства на час укладення позики, мала численні документи з його підписом та для оперативності виконання завдань служби мала в наявності підписані чисті аркуші паперу з його підписом, чим в подальшому і скористалася для складення розписок, предявлених нею у даній справі, суд до уваги не може прийняти, оскільки належними, допустимими, достатніми доказами за правилами ст.ст. 57-60 ЦПК України такі твердження не підтверджені, тоді як доказування відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідні обставини, викладені відповідачем, лише свідчать про його віктимну поведінку, на що знову-таки звертав увагу місцевий суд ухвалюючи рішення.

У справі відсутні будь-які фактичні дані про те, що відповідач виконав зобовязання в повному обсязі, та відповідно до ст. 60 ЦІІК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження цього.

Решта наведених в апеляційній скарзі доводів зводиться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, хоча відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційних скарг, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_7