Номер провадження: 22-ц/785/1373/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

16 грудня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 471,73 грн. та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «Приватбанк») та ОСОБА_3 15.01.2008 року був укладений кредитний договір б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до цього договору Банк надав Позичальнику кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1500 доларів США із сплатою 19,20 % річних (далі Кредитний договір).

Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Кредитним договором. У разі невиконання зобовязань за Кредитним договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Позивач зазначив, що станом на 31.10.2015 року відповідач має заборгованість 5334,74 доларів США, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 1483,33 доларів США,

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3158,21 доларів США,

- пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 693,20 доларів США.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4254,61 доларів США, яка була стягнута судовим рішенням Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 1080,13 доларів США.

Позивач також зазначив, що до стягнення підлягає сума штрафів, із яких:

- штраф (фіксована частина) 21,83 доларів США;

- штраф (відсоткова складова) 54,01 доларів США.

Загальна сума заборгованості становить 1155,97 доларів США, які позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування даного судового рішення суду та ухвалення нового - про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 протягом року не зявився, будучи належним чином і у встановленому законом прядку викликаним за місцем реєстрації свого постійного місця проживання.

Враховуючи небажання відповідача приймати участь у розгляді справи та те, що справа перебуває на розгляді суду 1 рік і 4 місяці, у тому числі в суді апеляційної інстанції більше року, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність відповідача ОСОБА_3 та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що сума кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитом, комісія та штрафи вже були стягнуті рішенням Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року, а тому правовідносини сторін по Кредитному договору припинились.

З цих підстав суд дійшов висновку, що повторне стягнення кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів, комісії і пені діючим законодавством не передбачена. Позивач має право лише на стягнення з відповідача відсотків за невиконання судового рішення, у відповідності до ст. 625 ЦК України, однак таких позовних вимог до суду заявлено не було.

Однак, у повному обсязі з даним висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, дійсно 12.11.2013 року Южним міським судом Одеської області було ухвалено рішення про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором у розмірі 4254,61 доларів США, яка склалася станом на 28.02.2013 року, із яких заборгованість за кредитом склала 1483,33 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом склала 2290,46 доларів США, заборгованість по комісії склала 218,64 доларів США, штраф (фіксована складова) склав 62,55 доларів США, штраф (процентна складова) склав 199,62 доларів США (а.с.4-5).

Однак вказаним судовим рішенням Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року Кредитний договір не було розірвано, а тому відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання не припинено, оскільки до теперішнього часу належним чином не виконане.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що у відповідності до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобовязання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, то наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України перебачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту Кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін Кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З цих підстав висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом, комісії та пені після ухвалення судового рішення, є необгрунтованим і безпідставним.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України у справі за №6-1206цс15 від 23.09.2015 року (а.с.47-51).

Відповідно до ч. 1 ст. 360 -7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, та враховуючи, що рішення Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року відповідачем не виконано до теперішнього часу (а.с.141-144), то проценти за користування кредитом продовжують нараховуватись на підставі ст.ст. 598, 599, 610, 625, 626, 627, 629,1048 ЦК України і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також відповідач має сплатити позивачу пеню та комісію за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Разом з тим, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, штрафів не підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми були стягнуті вищевказаним рішенням Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року і повторному стягненню не підлягають.

Розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем стосовно процентів за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості наданий суду апеляційної інстанції апелянтом ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.139-140), який ні матеріалами справи, ні відповідачем не спростований.

При цьому, сума заборгованості по процентам за користування кредитом розрахована за період з 01.03.2013 року до 31.10.2015 року, тобто в межах позовних вимог, оскільки за попередній період сума процентів стягнута рішенням Южного міського суду Одеської області від 12.11.2013 року.

Сама пені та комісії за користування кредитом розрахована за період з 30.11.2014 року і до 31.10.2015 року, тобто в межах річного строку позовної давності.

Таким чином, станом на 31.10.2015 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі 867,75 доларів США, що складає еквівалент 18874,93 грн., заборгованість за пенею і комісією складає 3684,37 грн.

При цьому вимоги щодо стягнення суми пені в доларах США, а також вимоги про стягнення суми штрафів, задоволенню не підлягають, оскільки є необгрунтованими і безпідставними.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення, доводів позовної заяви та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частковота стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.10.2015 року заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 867,75 доларів США, що еквівалентно 19874,93 грн., а також пеню і комісію за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 3684,37 грн.

Крім того, керуючись вимогами ст. 88 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір у загальній сумі 2557,80 грн., із яких 1218 грн. за подання позовної заяви (а.с.22) і 1339,80 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.53).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 10 лютого 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 867,75 доларів США (вісімсот шістдесят сім доларів США 75 центів), що еквівалентно 19874,93 грн. (девятнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 93 копійки), пеню та комісію за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 3684,37 грн. (три тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 37 копійок).

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у загальній сумі 2557,80 грн. (дві тисячі пятсот пятдесят сім гривень 80 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_4

ОСОБА_2