Провадження № 2/761/143/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

29 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_5 та оскільки правовідносини допускають правонаступництво було проведено заміну позивача на ОСОБА_1.

В позовних вимогах позивач просить: розірвати договір довічного утримання, укладений 06 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1540; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після укладення спірного договору відповідач припинив виконувати свої зобов'язання, передбачені пунктами 7 та 8 Договору, а саме: не надавались кошти в розмірі 1 000,00 грн. та кошти на сплату за житлово-комунальні послуги у спосіб, який визначений умовами договору. Зазначені умови є істотними, а тому невиконання зазначених умов має наслідок розірвання договору довічного утримання.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що з моменту підписання договору до кінця березня 2015 року в той час коли сторони проживали в одній квартирі ОСОБА_5 була забезпечена всім необхідним, відповідач сплачував за житлово-комунальні послуги. ОСОБА_5 відмовилась від 1 000,00 грн. посилаючись на те, що вона всім необхідним забезпечена. Проте з кінця березня 2015 року, коли він не проживав в квартирі ОСОБА_5 відповідач договір не мав можливості виконувати так як кошти на поштовому відділенні ніхто не отримував.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, свідків, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

У відповідності до положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч.1 ст.749 ЦК України).

У відповідності до статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Частина 1 статті 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Як встановлено в судовому засіданні, 06.11.2014 року між ОСОБА_5 (далі - Відчужувач) та ОСОБА_3 (далі - Набувач) був укладений договір довічного утримання.

За умовами зазначеного договору, ОСОБА_5 передала у власність, а Набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1, та взамін чого ОСОБА_3, зобов'язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

Згідно пункту 7 Договору, ОСОБА_3 зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_5, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які Відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється Сторонами за їх спільною згодою в розмірі 1 000,00 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім вищезазначеної суми, Набувач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (Набувачем чи Відчужувачем). Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Крім того, згідно пункту 8 Договору, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому за адресою: АДРЕСА_1 або готівкою на руки під розписку або на розрахунковий рахунок банківської установи. У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання Відчужувач зобов'язаний вчасно (за п'ятнадцять днів до сплати наступного платежу) в письмовій формі повідомити про це Набувача за адресою: АДРЕСА_2 Сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України.

Сторони домовились та зазначили в п.10 Договору, що при надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання Відчужувача коштів відповідно до п.7, п.8 цього Договору, зобов'язання Набувача за цим Договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі.

Істотними умовами договору сторони визначили вчасну сплату щомісячних платежів і довічне право на проживання Відчужувача у вказаній квартирі (п.12 Договору).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

15.09.2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1

Інші особи в порядку спадкування за законом чи за заповітом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися.

ОСОБА_5 згідно з розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №2251 від 16.12.2004 року призначена опікуном над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 неодноразово розпоряджалась майном на випадок своєї смерті. Проте 08.04.2015 року вона на випадок свої смерті зробила розпорядження за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До матеріалів справи відповідачем були надані копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги, проте з них не вбачається за яку квартиру здійснено сплату, оригінали квитанцій в судовому засіданні для огляду не надавались.

Також до матеріалів справи відповідач надав копії чеків на придбання продуктів харчування, проте суд позбавлений можливості зробити висновок, що продукти харчування придбавались для ОСОБА_5

Крім того, суду надано копії квитанцій з яких вбачається, що в квітні-липні 2015 року на ім'я ОСОБА_5 були переказані кошти в сумі 1 000,00 грн. Суду не було надано доказів, що зазначені кошти отримані ОСОБА_5 чи повернулись ОСОБА_3 в зв'язку з відмовою одержувача від отримання коштів. Водночас суду не було надано доказів, що ОСОБА_3 в цей період переказував кошти на оплату за житлово-комунальні послуги.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем, ОСОБА_3 за власний рахунок здійснив поховання ОСОБА_5, що підтверджується копією договору та чеків.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги, водночас сторона позивача пояснила, що ОСОБА_5 не потребувала сторонньої допомоги, а тому оскільки пояснення сторін є суперечливими та суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров'я ОСОБА_5, суд позбавлений можливості взяти до уваги пояснення відповідача, враховуючи визначений договором спосіб надання матеріальної допомоги та використання отриманих коштів.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що під час проживання ОСОБА_5 з сім'єю відповідача, вона була всім забезпечена та не потребувала окремого матеріального забезпечення, вона ніколи не скаржилась на неналежне утримання з боку ОСОБА_3 Також свідки пояснили, що після того як ОСОБА_3 виїхав з квартири ОСОБА_5 вона не мала належного харчування та догляду.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що в період з листопада 2014 року по березень 2015 року відповідач належним чином не виконував умови договору в частині надання матеріальної допомоги ОСОБА_5, суду не надані докази, що надавались кошти в сумі 1 000,00 грн. та суми для сплати за житлово-комунальні послуги, які мали надаватись Відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ту обставину що він разом із своєю сім'єю проживав у квартирі ОСОБА_5 та здійснював повне утримання ОСОБА_5, так як надання матеріальної допомоги таким чином не відповідає умовам договору, а відповідні зміни до договору не вносились.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача (частина 2 статті 755 ЦК України).

Проте суд вважає за необхідне зазначити, що так як позов про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру за відчужувачем пред'явлено за життя ОСОБА_5, факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, то судом відповідно до статті 37 ЦПК України, залучено до участі у справі правонаступника відчужувача - ОСОБА_1, до якого згідно зі статтею 1218 ЦК України перейшли всі права та обов'язки ОСОБА_5 Зазначений висновок надав Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року, справа №6-142цс13.

А тому оскільки в судовому засіданні встановлено неналежне виконання зобов'язань за договором довічного утримання з боку відповідача, судом не встановлено, що ОСОБА_5 самостійно відмовилась від виконання умов договору, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання.

У відповідності до ч.1 статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на квартиру, проте суд не вбачає підстав для визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1, оскільки йому на праві власності не належала квартира та в подальшому питання набуття права власності на квартиру має вирішуватись в порядку спадкування.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на підставі статті 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.526, 627, 638, 744, 755 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 06 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. та зареєстрований в реєстрі за №1-1540.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула