Справа № 749/431/17
Номер провадження 2-о/749/13/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.,

за участю секретаря Скорої Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Сновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, зазначивши, що є донькою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Донецьк внаслідок хронічної судино-мозкової недостатності, церебрального атеросклерозу.

Заявниця зазначила, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

Заявниця та представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явились.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 21.02.1953 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 24.08.1973 року.

Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті останньої пред?явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Донецьк внаслідок хронічної судино-мозкової недостатності, церебрального атеросклерозу, що вбачається з довідки про причину смерті № 15 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року та свідоцтва про смерть НОМЕР_4 виданого Київським відділом запису актів громадського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий цими органами або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

А тому вказані документи про смерть ОСОБА_2 не створюють правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до cm.cm. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип v своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996, 45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v.the of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, №96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, №92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v.Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, №142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно (абсолютно) обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає що факт смерті ОСОБА_2 встановленим.

Керуючись ст.ст. 11,57-64,212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Сновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на тимчасово окупованій території у місті Донецьк внаслідок хронічної судино-мозкової недостатності, церебрального атеросклерозу.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-тидений строк з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя М.С. Чигвінцев