ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/172/17
"24" квітня 2017 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітнім,-
Обставини справи:
24.02.2017 до суду звернулася ОСОБА_1 (далі Позивач) в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (далі Відповідач) про позбавлення останньої батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_3 та одночасно просить призначити її опікуном. Свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 та донькою Відповідача. 02.12.2016 померла їх мати ОСОБА_5 Після смерті матері її брат залишився проживати разом з нею. Оскільки їх батько самоусунувся від виховання своєї дитини, обов'язок щодо його виховання та утримання вона взяла на себе, однак не має можливості оформити опікунство. Покійна мати та вона неодноразово зверталася до батька з проханням приймати участь у житті сина та наданні допомоги в його вихованні. Проте з моменту розлучення і по цей час Відповідач не цікавився ні її життям ні життям її брата, та взагалі не має бажання спілкуватися з сином, приділяти йому увагу, цікавитися його життям. В зв'язку з тим що, мати ОСОБА_5 померла, то переважне право стати опікуном ОСОБА_3 та повністю відповідати за його виховання має вона, як його сестра. Про що, також свідчить і те, що вона повністю опікуюся дитиною, намагається максимально забезпечувати всі його потреби, займається вихованням хлопчика, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує йому одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб хлопчик отримував відповідне для його віку та потреб харчування. Матеріально та морально її також підтримує тітка ОСОБА_6 Вважає, що вона здатна взяти на себе обов'язки опікуна дитини, і за станом свого здоров'я, і за соціально-побутовими умовами, і за розміром доходів.
В судовому засіданні Позивач, яку підтримав представник третьої особи, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку, просила позов задовольнити в повному обсязі та позбавити батьківських прав Відповідача відносно його малолітнього сина та призначити її опікуном.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення зокрема судової повістки Відповідач отримав його 17.04.2017.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача представника органу опіки та піклування, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Відповідач з 30.09.1995 по 29.06.2010 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 Під час шлюбу у них народилося двоє дітей - Позивач та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
02.12.2016 померла ОСОБА_5
Згідно висновків органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та призначення опікуном Позивача, ОСОБА_3 на даний час перебуває на вихованні у сестри ОСОБА_1 та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2. При цьому Відповідач проживає АДРЕСА_1. З червня 2010 року після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 і Відповідачем і по даний час останній не спілкувався з сином, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням дитини; не надавав йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяв засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляв інтересу до внутрішнього світу; не створював умов для отримання ОСОБА_3 освіти. За інформацією Лобойківської середньої загальноосвітньої школи ОСОБА_3 є учнем шкільного закладу, але, батько ОСОБА_4 не цікавився життям сина, не відвідує батьківські збори та не приймає участі у громадському житті школи та класу. У приватній розмові з дитиною працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації було встановлено, що батько не спілкується з сином та не відвідує його вдома, хлопець проживає зі своєю сестрою ОСОБА_1, яка піклується про нього.
Викладені обставини у висновках органу опіки та піклування підтверджуються матеріалами справи, зокрема відповідними довідками про склад сім'ї (а.с. 26), актами обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем мешкання Позивача (а.с. 19, 25), характеристикою за місцем мешкання Позивача та ОСОБА_3 (а.с. 17-18, 21), інформацією Лобойківської СЗОШ щодо участі у вихованні (а.с. 20).
Окрім цього у вказаних висновках зазначено, що Позивач до кримінальної відповідальності не притягувалась, засудженою за кримінальними справами не значиться та в розшуку не перебуває. Згідно характеристики з місця навчання ОСОБА_7 дисциплінована, рішуча, активна, з необхідним рівнем самоконтролю, зауважень з боку керівництва навчального закладу не має. Відповідно до висновку про стан здоров'я від 12.04.2017 року ОСОБА_7 здорова, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Скарг та компрометуючих матеріалів за місцем мешкання на ОСОБА_7 не має. Остання отримує стипендію, має відкриті рахунки в банку, працює в ТОВ "Агрофірма "Дніпропетровська". У приватній розмові з дитиною ОСОБА_3 працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації було встановлено, що хлопець не заперечує проживання зі своєю сестрою ОСОБА_1, яка піклується про нього.
Суд зауважує, що в Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно - правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любов і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".
Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
За змістом ст. 155 ч.4 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом, зокрема позбавлення батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
Суд зазначає, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені факти, як кожний окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем під час судового розгляду не було надано жодного доказу у підтвердження того, що він протягом значного періоду часу не виконував своїх батьківських обов'язків з поважних причин.
Судом не встановлено, що Відповідачу перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, так як доказів на підтвердження цих обставинам надано також не було.
Окрім цього в матеріалах справи мається заява Відповідача від 15.12.2016 про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не заперечує проти усиновлення будь-яким громадянином. Вказана заява, разом з позовом направлялася Відповідачу, однак будь-яких спростувань з цього приводу від нього не надійшло.
За таких обставин, надавши оцінку дослідженим доказам та поясненням сторін, суд дійшов висновку, так як Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, передбачених законодавством України та нехтує загальновстановленими нормами моралі суспільства, він підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітньої дитини.
Щодо встановлення опікуна, суд зазначає таке.
Як зазначено вище Позивач позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійний дохід, працює, є позитивний висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення її опікуном, доказів, які б свідчили, що Позивач відноситься до осіб визначених ст. 212 СК України матеріали справи не містять, тому суд вважає за можливе встановити над малолітньою дитиною опіку та призначити опікуном Позивача.
Щодо стягнення аліментів, суд зазначає таке.
Ухвалою суду за заявою Позивача позовну заяву в частині стягнення аліментів залишено без розгляду.
Оскільки позивач на підставі ст. 3 ч.2 п.14 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні із заявами до суду щодо захисту прав малолітніх осіб, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави в розмірі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 212, 215, 218, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1) відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 15 січня 2007 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області).
Призначити ОСОБА_1 опікуном відносно малолітнього ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1) судовий збір по справі в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 28.04.2017.

Суддя І. М. Соловйов