Справа № 395/680/17 Провадження № 2/395/481/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Забуранному Р.А.,

при секретареві Таран С.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

До Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини.

Позивач вказав, що відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., проживають ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, проживають за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства.

Відповідно до довідки МВС України ГУНП в Кіровоградській області Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції від 13.06.2017 р. за № 1383/126-17 ОСОБА_3 протягом року не притягувалася. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173-2 ч.2, 121-6 КУпАП.

Згідно акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_3 від 08.06.2017 р., у вказаній сімї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини.

В ході рейду «Діти вулиці» від 08.06.2017 року, проведений працівниками виконавчого комітету Капітанівської селищної ради, виявили те, що в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не прибрано. На підлозі валявся брудний одяг, на столах стояв немитий посуд. В кімнатах панував безлад, дитина знаходилася в неохайному вигляді (брудна, розмальована маркером). В сараї ревіла голодна худоба. В клітках знаходилися мертві курчата, які подохли без води і їжі. Навкруги хати були розкладені підгорілі порубані дрова і валялися спалені сірники. Зі слів дитини, він таким чином хотів відплатити батькам за те, що вони його розмалювали маркером. Комісія вирішила, що дитині небезпечно знаходитися з такими батьками і потрібно вилучити з сімї, так як є загроза її здоровю та життю.

На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора поліції щодо зміни способу життя відповідачі не реагують.

Тому профілактична робота з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо зміни їх способу життя та утримання дитини позитивних результатів не дала.

Умови проживання батьків, спосіб їх життя являють собою загрозу для життя, здоровя та нормального розвитку малолітньої дитини.

Відповідно до п. 7 ч. 6 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органом опіки та піклування виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 08 червня 2017 року № 37 «Про вилучення малолітньої дитини з сімї ОСОБА_3В.» у звязку з виникненням загрози життю та здоровю дитини.

Таким чином, як стверджує позивач, батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо ухиляються та нехтують своїми обовязками по вихованню малолітнього сина ОСОБА_5, оскільки не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, а саме: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і всі в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від батьківських обовязків по вихованню малолітньої дитини.

ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., через малолітній вік не в змозі захистити свої законні права, тому Капітанівська селищна рада звертається до суду в його інтересах.

Посилаючись на ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 164, п. 2 ст. 166, ст. 170 Сімейного Кодексу України, Закон України № 69-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей», ст. 1, ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. 45 ЦПК України, позивач просить суд відібрати малолітнього ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав та передати його органу опіки та піклування для подальшого влаштування, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення ним повноліття, на користь закладу чи особи, яким буде передана дитина.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позов і пояснила, що у дійсності належним чином утримує і доглядає дитину, спиртними напоями не зловживає.

Відповідач ОСОБА_2 не визнав позов повністю і вважає його необґрунтованим.

Представник відповідачів ОСОБА_4 проти даного позову заперечив повністю, надавши суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у позові із таких міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Спірні правовідносини регулюються Конвенцією про права дитини, ст.ст. 155,170,171 СК України, ст.ст. 12,14 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

Зі змісту даної норми закону підставою для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва, інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що згідно свідоцтва про народження та наданим позивачем іншим документам відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, проживають за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства.

Відповідно до довідки МВС України ГУНП в Кіровоградській області Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції від 13.06.2017 р. за № 1383/126-17 ОСОБА_3 протягом року не притягувалася. ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173-2 ч.2, 121-6 КУпАП.

Згідно акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_3 від 08.06.2017 р., у вказаній сімї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини.

Під час рейду «Діти вулиці» від 08.06.2017 року виявили наступне: в будинку розкиданий одяг, в кімнатах брудно. У батьків дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був присутній запах спиртного. ОСОБА_3 спала і не реагувала на комісію. ОСОБА_6 бав брудний. Зі слів дитини, батьки, коли вживають спиртними напоями, обзивають його нецензурними словами. Просив, щоб його забрали до діток. Господарство голодне. Забравши хлопчика в лікарню, йому підстригли волосся, підрізали нігті, помили, перевдягли. Дитина просила, щоб його не повертали до батьків.

На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора поліції щодо зміни способу життя відповідачі не реагують.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7, жительки смт. Капітанівка, вул. Мазепи ( ОСОБА_8), 19 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають з нею по сусідству. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 бувають у нетверезому стані. Їх син ОСОБА_9 часто бродить по вулиці брудний і голодний, просить їсти. Його підгодовують сусіди. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не дають належного виховання своєму синові ОСОБА_9.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що добре знає сімю відповідачів, товаришує з ними. Вони добре доглядають за своїм сином. В господарстві мають корову, курей та іншу живність, обробляють присадибну ділянку. Мають доходи від здачі в оренду належних їм земельних ділянок (паїв) мають автомобіль та мотоцикл. Їх син має достатній одяг та взуття, відвідує школу не хворіє.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила , що була присутня під час проведення рейду як член комісії, працює медсестрою в місцевій лікарні, повністю підтвердила обставини встановленні комісією під час проведення рейду 08.06.2017 року.

З аналізу вищевикладених обставин вбачається, що докази на підтвердження того, що батьки малолітньої дитини ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, експлуатують дитину, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також що батьки дитини страждають на хронічний алкоголізм або наркоманію, - в матеріалах справи відсутні.

Відсутні також і належні докази на підтвердження того, що залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

Згідно висновків медичного обстеження ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, яке проводилось по клопотанню Новомиргородської РДА в умовах стаціонару лікарні в період з 10.11.2014 по 14.11.2014 дитина не має відхилень, має задовільний стан здоровя та фізичний розвиток, що відповідає її віку.

Не знайшли свого безспірного підтвердження доводи того, що у помешканні відповідачів не створено належні умови для проживання та розвитку неповнолітньої дитини.

У відповідності до актів обстеження матеріально побутових умов проживання сімї відповідачів від 30.03.2017 року та від 18.05.2017 року в будинку було тепло, господарі тримають корову, курей та свиней в момент обстеження готували обід не перебували у стані алкогольного спяніння. З ними провели профілактичну бесіду.

Органом опіки та піклування - виконкому Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 08 червня 2017 року № 37 «Про вилучення малолітньої дитини з сімї ОСОБА_3В.» у звязку з виникненням загрози життю та здоровю дитини, однак зазначений висновок є необґрунтований, оскільки не містить в собі посилання на докази, які б підтвердили факт виникнення загрози життю та здоровя дитини.

Крім того, при вирішенні даного спору необхідно враховувати не тільки підстави, передбачені законом, а й принципи моралі зокрема, що відповідачі по справі є батьками неповнолітньої дитини і мають всі умови для належного виховання дитини, а відібрання дитини від батьків позбавить дитини батьківської турботи та допомоги і призведе до влаштування дитини в подальшому до дитячого будинку.

З матеріалів справи вбачається, що батьки регулярно навідуються до

дитини в період його перебування в КЗ «Центр соціально -

психологічної реабілітації дітей».

Зазначені обстави свідчать, що батьки усвідомлюють свою

відповідальність по вихованню дитини і бажають надалі виконувати

належним чином свої батьківські обовязки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України

держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сімї.

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків,

встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в

сімї одного з них та на піклування батьків. Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має

забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня

дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути

розлучена зі своєю матірю.

Правовий сенс відібрання дитини за статтею 170 СК України полягає

в екстреності прийняття рішення, направленого на захист прав дитини і

коли зволікання може привести до тяжких наслідків для дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та

обґрунтованих доказів на підтвердження того, що перебування

неповнолітньої дитини разом з її батьками є небезпечним для її життя,

здоровя і морального виховання.

Суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов

висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не

доведено наявність підстав для відібрання дитини від батьків відповідно до статті 170 СК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 164, 170 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/680/17 Провадження № 2/395/481/2017

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Забуранному Р.А.,

при секретареві Таран С.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

До Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини.

Позивач вказав, що відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., проживають ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, проживають за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства.

Відповідно до довідки МВС України ГУНП в Кіровоградській області Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції від 13.06.2017 р. за № 1383/126-17 ОСОБА_3 протягом року не притягувалася. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173-2 ч.2, 121-6 КУпАП.

Згідно акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_3 від 08.06.2017 р., у вказаній сімї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини.

В ході рейду «Діти вулиці» від 08.06.2017 року, проведений працівниками виконавчого комітету Капітанівської селищної ради, виявили те, що в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не прибрано. На підлозі валявся брудний одяг, на столах стояв немитий посуд. В кімнатах панував безлад, дитина знаходилася в неохайному вигляді (брудна, розмальована маркером). В сараї ревіла голодна худоба. В клітках знаходилися мертві курчата, які подохли без води і їжі. Навкруги хати були розкладені підгорілі порубані дрова і валялися спалені сірники. Зі слів дитини, він таким чином хотів відплатити батькам за те, що вони його розмалювали маркером. Комісія вирішила, що дитині небезпечно знаходитися з такими батьками і потрібно вилучити з сімї, так як є загроза її здоровю та життю.

На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора поліції щодо зміни способу життя відповідачі не реагують.

Тому профілактична робота з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо зміни їх способу життя та утримання дитини позитивних результатів не дала.

Умови проживання батьків, спосіб їх життя являють собою загрозу для життя, здоровя та нормального розвитку малолітньої дитини.

Відповідно до п. 7 ч. 6 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органом опіки та піклування виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 08 червня 2017 року № 37 «Про вилучення малолітньої дитини з сімї ОСОБА_3В.» у звязку з виникненням загрози життю та здоровю дитини.

Таким чином, як стверджує позивач, батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо ухиляються та нехтують своїми обовязками по вихованню малолітнього сина ОСОБА_5, оскільки не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, а саме: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і всі в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від батьківських обовязків по вихованню малолітньої дитини.

ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., через малолітній вік не в змозі захистити свої законні права, тому Капітанівська селищна рада звертається до суду в його інтересах.

Посилаючись на ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 164, п. 2 ст. 166, ст. 170 Сімейного Кодексу України, Закон України № 69-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей», ст. 1, ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. 45 ЦПК України, позивач просить суд відібрати малолітнього ОСОБА_5, 16.02.2009 р. н., від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав та передати його органу опіки та піклування для подальшого влаштування, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення ним повноліття, на користь закладу чи особи, яким буде передана дитина.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позов і пояснила, що у дійсності належним чином утримує і доглядає дитину, спиртними напоями не зловживає.

Відповідач ОСОБА_2 не визнав позов повністю і вважає його необґрунтованим.

Представник відповідачів ОСОБА_4 проти даного позову заперечив повністю, надавши суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у позові із таких міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Спірні правовідносини регулюються Конвенцією про права дитини, ст.ст. 155,170,171 СК України, ст.ст. 12,14 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

Зі змісту даної норми закону підставою для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва, інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що згідно свідоцтва про народження та наданим позивачем іншим документам відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, проживають за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства.

Відповідно до довідки МВС України ГУНП в Кіровоградській області Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції від 13.06.2017 р. за № 1383/126-17 ОСОБА_3 протягом року не притягувалася. ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173-2 ч.2, 121-6 КУпАП.

Згідно акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_3 від 08.06.2017 р., у вказаній сімї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини.

Під час рейду «Діти вулиці» від 08.06.2017 року виявили наступне: в будинку розкиданий одяг, в кімнатах брудно. У батьків дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був присутній запах спиртного. ОСОБА_3 спала і не реагувала на комісію. ОСОБА_6 бав брудний. Зі слів дитини, батьки, коли вживають спиртними напоями, обзивають його нецензурними словами. Просив, щоб його забрали до діток. Господарство голодне. Забравши хлопчика в лікарню, йому підстригли волосся, підрізали нігті, помили, перевдягли. Дитина просила, щоб його не повертали до батьків.

На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора поліції щодо зміни способу життя відповідачі не реагують.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7, жительки смт. Капітанівка, вул. Мазепи ( ОСОБА_8), 19 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають з нею по сусідству. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 бувають у нетверезому стані. Їх син ОСОБА_9 часто бродить по вулиці брудний і голодний, просить їсти. Його підгодовують сусіди. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не дають належного виховання своєму синові ОСОБА_9.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що добре знає сімю відповідачів, товаришує з ними. Вони добре доглядають за своїм сином. В господарстві мають корову, курей та іншу живність, обробляють присадибну ділянку. Мають доходи від здачі в оренду належних їм земельних ділянок (паїв) мають автомобіль та мотоцикл. Їх син має достатній одяг та взуття, відвідує школу не хворіє.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила , що була присутня під час проведення рейду як член комісії, працює медсестрою в місцевій лікарні, повністю підтвердила обставини встановленні комісією під час проведення рейду 08.06.2017 року.

З аналізу вищевикладених обставин вбачається, що докази на підтвердження того, що батьки малолітньої дитини ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, експлуатують дитину, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також що батьки дитини страждають на хронічний алкоголізм або наркоманію, - в матеріалах справи відсутні.

Відсутні також і належні докази на підтвердження того, що залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

Згідно висновків медичного обстеження ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, яке проводилось по клопотанню Новомиргородської РДА в умовах стаціонару лікарні в період з 10.11.2014 по 14.11.2014 дитина не має відхилень, має задовільний стан здоровя та фізичний розвиток, що відповідає її віку.

Не знайшли свого безспірного підтвердження доводи того, що у помешканні відповідачів не створено належні умови для проживання та розвитку неповнолітньої дитини.

У відповідності до актів обстеження матеріально побутових умов проживання сімї відповідачів від 30.03.2017 року та від 18.05.2017 року в будинку було тепло, господарі тримають корову, курей та свиней в момент обстеження готували обід не перебували у стані алкогольного спяніння. З ними провели профілактичну бесіду.

Органом опіки та піклування - виконкому Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 08 червня 2017 року № 37 «Про вилучення малолітньої дитини з сімї ОСОБА_3В.» у звязку з виникненням загрози життю та здоровю дитини, однак зазначений висновок є необґрунтований, оскільки не містить в собі посилання на докази, які б підтвердили факт виникнення загрози життю та здоровя дитини.

Крім того, при вирішенні даного спору необхідно враховувати не тільки підстави, передбачені законом, а й принципи моралі зокрема, що відповідачі по справі є батьками неповнолітньої дитини і мають всі умови для належного виховання дитини, а відібрання дитини від батьків позбавить дитини батьківської турботи та допомоги і призведе до влаштування дитини в подальшому до дитячого будинку.

З матеріалів справи вбачається, що батьки регулярно навідуються до

дитини в період його перебування в КЗ «Центр соціально -

психологічної реабілітації дітей».

Зазначені обстави свідчать, що батьки усвідомлюють свою

відповідальність по вихованню дитини і бажають надалі виконувати

належним чином свої батьківські обовязки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України

держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сімї.

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків,

встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в

сімї одного з них та на піклування батьків. Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має

забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня

дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути

розлучена зі своєю матірю.

Правовий сенс відібрання дитини за статтею 170 СК України полягає

в екстреності прийняття рішення, направленого на захист прав дитини і

коли зволікання може привести до тяжких наслідків для дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та

обґрунтованих доказів на підтвердження того, що перебування

неповнолітньої дитини разом з її батьками є небезпечним для її життя,

здоровя і морального виховання.

Суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов

висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не

доведено наявність підстав для відібрання дитини від батьків відповідно до статті 170 СК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 164, 170 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний