ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6545/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом, підписаним ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання дітей,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказана ціна позову; відсутнє зазначення доказів щодо віднесення витрат на навчання до витрат, які викликані саме особливими обставинами в контексті положень ст.185 СК України, на які у позові міститься огульне посилання; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо розміру доходів позивача; не надано документу на підтвердження повноважень представника позивача, який передбачений ст.42 ЦПК України; не зазначено доказів щодо місця проживання вказаних дітей.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На часткове виконання вказаних вимог до суду надано заяву позивача від 10.11.2017 року з додатками у виді позовної заяви в новій редакції, яка зокрема містить зазначення ціни позову в розмірі 40800 грн. та вимоги щодо щомісячного стягнення з відповідача грошової суми у загальному розмірі 8600 грн., отже вимоги щодо зазначення автентичної ціни позову залишились частково невиконаними, оскільки відповідно до імперативних вимог п.3) ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, ціна позову є інститутом позовного провадження, що характеризує вартісне грошове вираження предмета спору між позивачем (третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в порядку ст.34 ЦПК України) і відповідачем. Ціна позову вказується позивачем відповідно до п.4 ч.2 ст.119, ст.80 Цивільного процесуального кодексу України і є обов'язковим реквізитом позовної заяви, що подається до суду, оскільки при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи викладене, наявність вимог щодо щомісячного стягнення з відповідача вказаної грошової суми, то належна ціна вказаного позову в гривнях складає суму 51600 грн., яка позивачем не виправлена.

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною позовною заявою, всупереч імперативним вимогам ст.42 ЦПК України, а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

2. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Довіреність фізичної особи, яка є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якої прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

3. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

При цьому, надана фотокопія довіреності не завірена.

Крім того, ч.5 вказаної ст.42 ЦПК України імперативно встановлено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Проте, заявником була долучена лише фотокопія довіреності.

Крім того, регламентований ст.42 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості належного підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної фотокопії відповідних документів. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження відповідних повноважень, в тому числі, у вищевказаному порядку, визначеному ст.42 ЦПК України і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що позивач намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позов, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ