Справа № 399/986/16-ц
Провадження № 2/399/53/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2017 року селище Онуфріївка Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, про визначення способу участі у вихованні дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до відповідача, в якому після уточнення позовних вимог просив суд ухвалити рішення, яким визначити способи участі позивача у вихованні його дитини, а саме: кожен вівторок та четвер з 16 до 20 години без присутності матері в межах селища Онуфріївка, проведення спільного відпочинку з дитиною протягом року загальною тривалістю не менше 30 днів на рік, з можливістю поділу місячного строку на менші періоди без участі матері, встановити проведення систематичних побачень між ним та дитиною щосуботи з 9 години до 20 години без присутності матері в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області по вулиці Маяковського, 20.

Позов мотивує тим, що з 20 липня 2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 20. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведут, син проживає разом з матір»ю. Від самого моменту розлучення, у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, його відвідування. Всі намагання мирними шляхами врегулювати спір призводили лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставиним через які позивач не може зустрічатися з дитиною. Пізніше після мирних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся з заявою до органу опіки та піклування виконкому Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області. 24.02.2016 року комісією було прийнято рішення № 1 у відповідності до якого позивачу було надано дозвіл на спілкування з дитиною 1-2 рази на місяць у вільний від роботи час. Але відповідач ігнорувала вказане рішення та продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні з сином, що змусило ОСОБА_1 звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі надавши пояснення згідно поданого до суду позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та надала пояснення згідно поданого заперечення на позов.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що позивач декілька разів, дійсно, звертався до органу опіки та піклування, а після його заяви комісією було прийнято рішення стосовно його участі у вихованні дитини та спілкуванні з сином. Висновок органу опіки та піклування щодо способу та порядку спілкування позивача з сином підтримав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином та підтвердила, що коли вони приїздили до онука на день народження то пів години спілкувались з дитиною в коридорі будинку. Також додала, що в будинку де вона проживає є належні умови для спілкування сина з онуком.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є батьком відповідача й не проти спілкування ОСОБА_1 з онуком, лише щоб це не порушувало його режим та не зашкодило дитині.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що неодноразово бачила позивача з дитиною коли вони разом проводили час, останній раз це було 7 березня 2017 року.

Вислухавши сторони по справі, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 142 СК України передбачає, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно ст. 159 СК України вирішення спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, проводиться судом.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що 20 липня 2013 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом № 20 /а.с. 64 /.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 8/.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 65, 66/.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, але взаємної згоди щодо участі позивача у вихованні малолітнього сина не дійшли. Тому позивач звернувся до органу опіки та піклування з відповідною заявою, та згідно протоколу засідання опікунської комісії Онуфріївської селищної ради № 1 від 24 лютого 2016 року позивачу надано дозвіл на спілкування з сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 1-2 рази на місяць в період перебування батька вдома /а.с. 7/.

Проте відповідач з часу винесення вищезазначеного рішення та до звернення позивача в суд ухилялася від виконання рішення органу опіки та піклування та не надавала можливості позивачеві приймати участь у вихованні доньки у дні, що були визначені за рішенням вказаної комісії.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли вкрай неприязнені стосунки.

Відповідно до ст. 141 СК України позивач ОСОБА_1 має рівні права та обов»язки щодо дитини, а тому мати дитини ОСОБА_2 безпідставно перешкоджає йому приймати участь у вихованні їх сина.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1,3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обгрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, доказів про те, що спілкування позивача з сином не відповідає інтересам останньої або негативно впливає на розвиток дитини, суду не надано. При цьому, небажання відповідача, як матері дитини, надавати можливість позивачу, як батьку, належним чином спілкуватися з дитиною, суд вважає грунтованим на особистій конфліктній ситуації, яка склалася між сторонами, як колишнім подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд враховує, що позивач працює охоронником ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ», постійно отримує заробітну плату та сплачує аліменти на утримання дитини /а.с. 6/.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Такий висновок, як і рекомендації психолога є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

В судовому засіданні з'ясовано, що дитина виховується в ДНЗ «Калинка» з 16.08.2016 року по даний час. ДНЗ «Калинка» працює з 7 години 30 хвилин до 18 години /а.с. 51/

Згідно висновку органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 3 квітня 2017 року № 122 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок спілкування способом систематичних побачень два рази на місяць у вільні від роботи дні батька, при умові, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини та її психіці /а.с. 91/.

Згідно характеристик з місця проживання та роботи спорони по справі як за місцем проживання та за місцем роботи характеризуються позитивно /а.с. 12, 70, 92/.

Згідно довідки про склад сім»ї ОСОБА_1 він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 9/.

Згідно акту обстеження умов проживання від 28 жовтня 2016 року в будинку № 20 по вулиці Маяковського в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови, є окрема кімната для ігор з дитиною, телевізор, стіл для навчання та розвитку дитини /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння власником житлового будинку № 20 по вулиці Маяковського в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області є ОСОБА_10 /а.с. 118/, яка надала згоду своєму онуку ОСОБА_1 спілкуватись з його сином в своєму домоволодінні /а.с. 118/.

Враховуючи, що між сторонами наявний спір про порядок участі батька у вихованні дитини, та те, що позивач має право на спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_5, суд вважає за необхідне встановити порядок спілкування позивача з малолітньою дитиною.

Суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини Хант проти України, та Олссон проти Швеції: між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя.

Тобто, з встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що хоча батько і бажає та має право на спілкування з донькою, але на даний час враховуючи вік та стан здоров»я дитини спілкування батька з дитиною з 16 години до 20 години і проведення спільного відпочинку з дитиною протягом року загальною тривалістю не менше 30 днів на рік, з можливістю поділу місячного строку на менші періоди без участі матері є недоцільним та буде суперечити як інтересам, так і правам малолітньої дитини.

Таким чином, суд вважає необхідним, враховуючи позицію відповідача, визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з його малолітньою дитиною ОСОБА_5, а саме: двічі на тиждень у вівторок та четвер по 2 години, за місцем проживання дитини ОСОБА_5 в селищі Онуфріївка Кіровоградської області, з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту з 17:00 години до 19:00 години без присутності матері та за попередньою погодженістю сторін; щосуботи з 9 години до 13 години за місцем реєстрації та проживання позивача ОСОБА_1 в домоволодінні № 20 по вул. Маяковського в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області без присутності матері ОСОБА_2.

При цьому, визначений судом спосіб спілкування позивача із сином не перешкоджає сторонам звернутися до суду для встановлення іншого графіку зустрічей з дитиною в залежності від її віку та обставин, що зміняться.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.79 та ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов було задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За змістом ст.ст. 84,88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

Як роз»яснив ВССУ у пункті 36 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавста про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи вимоги зазначених вище статтей ЦПК України суд частково задовольняє клопотання відповідача та її представника про стягнення з позивача понесених судових витрат в сумі 1689 гривень 60 копійок.

Керуючись положеннями ст.ст.15, 60, 88, 208-209,213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, про визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, як батькові, з його малолітньою дитиною: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

двічі на тиждень у вівторок та четвер по 2 години, за місцем проживання дитини ОСОБА_5 в селищі Онуфріївка Кіровоградської області, з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту з 17:00 години до 19:00 години без присутності матері та за попередньою погодженістю сторін;

щосуботи з 9 години до 13 години за місцем реєстрації та проживання позивача ОСОБА_1 в домоволодінні № 20 по вул. Маяковського в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області без присутності ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 551 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 1689 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2017 року.

Суддя М.М. Лях