Справа № 199/606/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, Дніпровська міська ради, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, Дніпровська міська ради, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Третя особа з самостійними вимогами щодо предмету позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначили, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 1961 року, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1-1910, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 07 липня 1961 року, записаного в реєстрову книгу №102, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках отримали у спадщину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську .

В 1962 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_6 ? частину домоволодіння по вул. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину та договору дарування ? частини домоволодіння за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння, та за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську.

13.02.1962 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виконавчим комітетом АНД районної ради депутатів трудящих №482 від 13.02.1962 року дозволено будівництво нового будинку замість старого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Грінченка, 191, де замість старого будинку був зареєстрований новий, проте право власності на новий будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не оформили.

25.07.1981 року померла ОСОБА_6, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з 3/4 частин домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську.

Позивачі зазначають, що за свого життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 в рівних частках кожному.

ОСОБА_9. ОСОБА_2 та ОСОБА_10 фактично прийняли спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_6 шляхом реєстрації місця проживання в одному житловому будинку до дня її смерті.

28.07.2000 року помер ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську, згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1961 року та на 1/4 частину вказаного вище домоволодіння після померлої ОСОБА_6 , всього на ? частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є синами ОСОБА_9, спадщину після його смерті фактично прийняли, проте не оформили своїх спадкових прав.

23.08.2008 року помер ОСОБА_10 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську ( ? частину за заповітом після померлої ОСОБА_6 та 1/4 частину за законом після померлого ОСОБА_9І.) та спадщину після нього прийняли його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка на день смерті свого батька була неповнолітньою.

Зважаючи на те, що її батько ОСОБА_10 не оформив свої спадкові права після померлої ОСОБА_6 та померлого ОСОБА_9, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння після померлого ОСОБА_11

Зустрічний позивач ОСОБА_10 просить визнати за ним право власності на 1/4 частину на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі ОСОБА_6 та право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_9

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_10

В судове засідання сторони по справі не зявилися, направленим до суду листом просили розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримали.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 1961 року, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1-1910, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 07 липня 1961 року, записаного в реєстрову книгу №102, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках отримали у спадщину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську .

В 1962 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_6 1/2 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину та договору дарування 1/2 частини домоволодіння за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 3/4 частину домоволодіння, та за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську.

13.02.1962 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виконавчим комітетом АНД районної ради депутатів трудящих №482 від 13.02.1962 року дозволено будівництво нового будинку замість старого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Грінченка, 191, де замість старого будинку був зареєстрований новий, проте право власності на новий будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не оформили.

25.07.1981 року померла ОСОБА_6, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з 3/4 частин домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську.

Позивачі зазначають, що за свого життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 в рівних частках кожному.

ОСОБА_9. ОСОБА_2 та ОСОБА_10 фактично прийняли спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_6 шляхом реєстрації місця проживання в одному житловому будинку до дня її смерті.

28.07.2000 року помер ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську, згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1961 року та на 1/4 частину вказаного вище домоволодіння після померлої ОСОБА_6 , всього на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є синами ОСОБА_9, спадщину після його смерті фактично прийняли, проте не оформили своїх спадкових прав.

23.08.2008 року помер ОСОБА_10 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську ( 1/4 частину за заповітом після померлої ОСОБА_6 та 1/4 частину за законом після померлого ОСОБА_9І.) та спадщину після нього прийняли його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка на день смерті свого батька була неповнолітньою.

За свого життя ОСОБА_6 та ОСОБА_9 право власності на домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську не оформили, у звязку з чим спадкоємці померлих позбавлені отримати у власність спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації , передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами).

Так, як позивачі прийняли спадщину, проте не оформили спадкові права на спадкове майно у звязку з відсутністю право установлювального документа на це майно. суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 549 ЦК Української РСР, 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, Дніпровська міська ради, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпро, який складається з: жилого будинку літ. А-1; веранди а-1, сараю Б-1; погреба В; №1 забору; №2 водоколонки, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_10;

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпро з: жилого будинку літ. А-1; веранди а-1, сараю Б-1; погреба В; №1 забору; №2 водоколонки, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_10;

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після померлого 28 липня 2000 року ОСОБА_9,

Визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпро, який складається з: жилого будинку літ. А-1; веранди а-1, сараю Б-1; погреба В; №1 забору; №2 водоколонки, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_9, який фактично прийняв спадщину після померлої ОСОБА_6

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник