АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 665/1935/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції: Кузьменко А.Д.
Номер провадження: 22-ц/791/997/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Бугрика В.В.

Пузанової Л.В

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - секретар Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_6 Звернувшись до державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що 27.01.2016 року батько склав заповіт, за яким заповів відповідачу земельну ділянку, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27.03.2006 р. Враховуючи те, що на час складання заповіту її батько страждав на тяжкі захворювання, переніс ішемічний мозковий інсульт, внаслідок якого паралізувало праву сторону, відняло мову, а отже він не міг керувати та не усвідомлював значення своїх дій, не міг виразити свою волю, просила:

1) визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8. укладений 27 січня 2016 року, посвідчений ОСОБА_5, секретарем Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області за реєстровим № 01.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В письмових запереченнях ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнає, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент складання заповіту ОСОБА_7, через тяжке захворювання не мав можливості вільно виразити своє волевиявлення, не міг говорити, спілкуватися, відповідати на запитання, самостійно читати та підписувати документи. Тобто заповіт складений особою, не здатною достатньо усвідомлювати свої наміри та їх значення, керувати своїми діями, коли вона не могла в повній мірі розуміти, що вона збиралася виразити через волевиявлення.

Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 1 ст. 1234 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Нормами ч. 1 - 3 ст. 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

За правилами ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.05.2016 року серії НОМЕР_2 (а.с.10).

ОСОБА_4, як донька померлого, є спадкоємцем першої черги, а отже є заінтересованою особою (а.с.7,8) та як в позові так і суду апеляційної інстанції зазначила, що заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, копія якої в неї зберігається, подала вчасно, звідки й дізналася про заповіт.

Заповітом від 27.01.2016 року, посвідченим секретарем Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за № 01, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_3 земельну ділянку, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 27.03.2006 року (а.с.9).

Вказаний заповіт виготовлений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, підписаний ОСОБА_9 в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

З відповіді завідуючого амбулаторією ОСОБА_12 від 06.10.2016 року, вбачається, що ОСОБА_7 переніс гіпертонічну хворобу, ішемічну хворобу серця, хронічний бронхіт, остеохондроз; у 2015 році переніс ішемічний мозковий інсульт, зберігається часткова дисфанія та правосторонній геміпарез (а.с.11) та сторонами визнається, що внаслідок хвороби він не міг говорити, підписувати документи, читати.

Відповідно до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції №3306/5 від 11.11.2011 року (розділ ІІІ п.1).

Разом з тим, внаслідок неможливості говорити із-за хвороби секретар сільської ради не могла в повному обсязі встановити особу заповідача та визначити обсяг його цивільної дієздатності, також виготовлення секретарем заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів було можливо на його прохання, яке він внаслідок того, що не міг говорити та ходити, не міг їй висловити. Не виконаний обов'язок посадової особи органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту - роз'яснення заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, оскільки це не зазначено у тексті заповіту. Також заповіт не міг бути прочитаний заповідачем у голос до його підписання у присутності запрошених свідків, як це зазначено у заповіті.

Судом першої інстанції, з показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_7 їх не запрошував та не уповноважував на підписання заповіту чи участі у його посвідченні. Сам заповідач, який через стан здоров'я був позбавлений можливості рухатися самостійно, з ними не розмовляв, а їх було запрошено до вчинення нотаріальної дії відповідачем - ОСОБА_3, яка зазначена у заповіті. Крім того, свідок ОСОБА_13 пояснила, що відповідач була присутня в момент посвідчення заповіту, та на запитання секретаря Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області ОСОБА_5 щодо згоди померлого оформити заповіт на ОСОБА_3, ОСОБА_7 показав на неї рукою та відповів «так».

Відповідно до ч.1,2 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За нормою ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки при складанні заповіту ОСОБА_7 не міг розмовляти, читати, писати, зазначене унеможливлює вільне вираження його внутрішньої волі.

Отже, задовольняючи позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції, на думку судової колегії, обґрунтовано дійшов висновку про те, що заповіт від імені ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на користь ОСОБА_3 був складений та посвідчений 27.01.2016 року з порушенням норм чинного законодавства щодо його форми та посвідчення, оскільки матеріалами справи підтверджено, та судом встановлено, що оспорюваний заповіт був складений уповноваженою особою до з'ясування волевиявлення ОСОБА_7 та отримання його згоди на складання заповіту; ОСОБА_7 не уповноважував на підписання заповіту чи участь у його посвідченні ОСОБА_9; заповіт також не зачитувався другим свідком; відповідач, на користь якої складено заповіт, була присутня при посвідченні заповіту; під час посвідчення заповіту заповідачу не було роз'яснено зміст ст.1241 ЦК України, при складанні заповіту ОСОБА_7 не міг розмовляти, читати, писати, що унеможливило вільне вираження його внутрішньої волі, а відтак оспорюваний заповіт не відповідає вимогам ст.1257 ЦК України, внаслідок чого наявні підстави для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги про поєднання судом першої інстанції двох правових підстав, визначених ст.1257 ЦК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки при наявності підстав для захисту порушеного права спадкоємця, особа не позбавлена права на його захист у спосіб визнання недійсним заповіту з наявними ознаками його нікчемності. Зазначене слідує і з назви ст. 1257 ЦК України - недійсність правочину.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, мотивованих висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної інстанції безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: В.В. Бугрик

Л.В. Пузанова