Справа № 185/3412/17
Провадження № 2/185/2480/17
У Х В А Л А

28 квітня 2017 року м. Павлоград Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зінченко А.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить дозволити виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоду) її батька ОСОБА_2 до повноліття дитини, та дозволити оформлювати документи для тимчасового виїзду дитини без супроводу батька за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя без згоди батька до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що її слід залишити без руху оскільки вона подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вимоги, що предявляються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст. 119 ЦПК України і важливими, є зокрема, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.п.3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України).

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що предмет спору носить загальний характер, а позовна заява не містить чіткого визначення держави, до якої позивачмає намір вивезти дитину, терміну перебування у такій країні, мету поїздки, умов проживання, а також доказів на підтвердження зазначених обставин, зокрема, що позивачка разом із дитиною має намір виїхати за межі України з зазначенням країни, термінів та мети перебування дитини за кордоном, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі і порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями.

Крім того, позивачем не зазначені докази, що підтверджують і інші обставини справи, а саме: докази того, що малолітня ОСОБА_3 проживає з матір'ю ОСОБА_1, та знаходиться на її повному забезпеченні і піклуванні.

Крім того, за вимогами Сімейного Кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, а тому при розгляді цих справ є обов'язковою участь органу опіки та піклування, який на підставі ч. 5 ст. 19 СК України має надавати суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Разом з тим, як вбачається із змісту позовної заяви, позивачкою не залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, орган, що здійснює захист прав та інтересів неповнолітніх дітей, оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов'язані з вирішенням прав малолітньої дитини та рішення суду може вплинути на права та обов'язки зазначених осіб.

Крім того, в порушення ст. 119 ЦПК України, позовна заява не містить повних ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Також, позовна заява надійшла на електронну адресу суду із фотокопіями підпису позивача.

Позовна заява надіслана на електронну адресу суду.

Згідно довідки секретаря суду від 26.04.2017 р. надіслана електронною поштою позовна заява електронного цифрового підпису позивача не містить.

Відповідно до Тимчасового регламенту обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України віл 07.09.2012 № 105, в суд користувачі можуть надіслати в електронному вигляді будь-які документи і матеріали, передбачені процесуальним законодавством. Тексти процесуальних документів, які адресовані суду, створюються Користувачами за допомогою розміщеної в Системі форми шаблону або за допомогою іншого редактору текстів з подальшим перенесенням створеного документу у форму шаблону і скріплюються електронним цифровим підписом, сертифікований зразок якого міститься в базі даних Системи.

Як вбачається з наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності зі ст. 121 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди батька, залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя: А. С. Зінченко