Справа № 289/575/17
Номер провадження 2/289/490/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Пергун Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської об»єднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері ОСОБА_2, залишилось спадкове майно яке складається з:

цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230020, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 20, тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник Потіївської об»єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2000 року у віці 60 років померла рідна мати позивача і спадкодавиця ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 16 грудня 2000 року було зроблено відповідний запис за № «11», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 150264, яке видане «16» грудня 2000 року Гуто-Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

- цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230020 виданого 26.03.1997 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 68.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, прийнятому у 1963 році (надалі ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

ОСОБА_2 заповітів не залишила, тому має місце спадкування за законом.

Позивачка є рідною дочкою померлої спадкодавиці, що підтверджується:

свідоцтвом про народження «Товкач Оксани Іванівни» серії ІІ-ТП № 272186, виданим 29.10.1977 Вихлянською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, в якому її батьком уписаний «Товкач Іван Яковлевич», а матірю уписана «Товкач Галина Мануїлівна»

свідоцтвом про шлюб «Ісаєвої Оксани Іванівни» серії І-ТП № 087215, виданим 20.10.2011 ВДРАЦС Черняхівського району Житомирської області, в якому вона своє попереднє прізвище «Ісаєва» змінила на прізвище «Краснобока».У позивачки відсутнє попереднє свідоцтво про укладення шлюбу, в якому вона своє дівоче прізвище «Товкач» змінила на прізвище «Ісаєва».

У померлого спадкодавця на час її смерті (16.12.2000) в живих відсутні інші спадкоємці за законом, окрім позивача, згідно ст.ст. 529, 535 ЦК УРСР або ст.ст. 1241, 1261-1266 ЦК України, які мають право та одночасно претендують на зазначене спадкове майно.

Спадщину в шестимісячний термін після смерті матері ОСОБА_2 фактично прийняла позивачка ОСОБА_1, шляхом догляду до смерті матері, проведення за свій рахунок поховання спадкодавця (своєї матері), робила по ній 9-ий та 40-ий обіди, доглядає за нерухомістю, обробляє земельні ділянки, користується врожаєм, плодами, передала в оренду право на земельну частку (пай) тощо;

Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай).

При житті спадкодавець своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформив, не розпаювала на земельні ділянки в натурі та не отримала правовстановлюючі документи, а оригінал правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230020 виданий Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 20 втрачений і відновити його в адміністративному порядку неможливо.

Неможливість позивачу отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, за наявністю перешкод відсутності належних правовстановлюючих документів, є очевидним і не потребує додаткового предявлення позивачем суду Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Потіївської об»єднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її матері ОСОБА_2, що померла 16 грудня 2000 року у віці 60 років в селі Вихля і складається з цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230020, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 20.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький