Справа № 236/1507/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

представника позивача Мошнєгуц Л.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лиман цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення з відповідача ОСОБА_2 59145,07 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 12.03.2012 року. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про надання платіжної карти разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано ОСОБА_2, кредит, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 59145,07 грн., що складається з наступного:

●4996,48 грн. - заборгованість за кредитом;

●47630,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

●3225,05 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

●500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

●2792,62 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача Мошнєгуц Л.В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що за кредитним договором від 12.03.2012 року ОСОБА_2 було видано кредитні карки: НОМЕР_2 терміном дії до жовтня 2015 року та НОМЕР_3 терміном дії до травня 2016 року. Враховуючи терміни дії кредитних карток строк позовної давності не сплив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилався на ті обставини, що дійсно з позивачем уклав кредитний договір б/н від 12.03.2012 року, отримав кредит у сумі 4500 грн. Строк дії картки було зазначено на самій картці, який саме він не пам"ятає. З Умовами та правилами надання банківських послуг він не знайомився. Останнє погашення заборгованості по кредиту він здійснив 07.04.2014 року в сумі 210 грн. Після цього він ніяких платежів не здійснював, банк не приймав до нього ніяких заходів щодо стягнення заборгованості, звернувся до суду лише в травні 2017 році. Вважає, що сплинув трирічний строк позовної давності як з часу закінчення строку дії картки, так і з часу останнього платежу, це є підставою для відмови у позові. Крім того, посилався на ті обставини, що він зареєстрований в м. Лиман Донецької області, яке є територією, де проводилася антитерористична операція і відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банк не мав права нараховувати йому штрафні санкції та пеню. Просив у позові відмовити у повному обсязі. Надав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи (а.с. 50-52, 60-61).

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с. 37).

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н від 12.03.2012 року (а.с. 8-33). Відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про надання платіжної карти разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір (а.с. 8).

Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов та правил для надання послуг банк видає клієнту Карту, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, датою укладення якого є дата отримання карти (а.с.26 зворот).

Згідно п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов Клієнт надає право банку змінювати кредитний ліміт (а.с. 26 зворот).

Суд, не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що він не ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки це спростовується його підписом в заяві про надання платіжної карти, який він підписав власноручно, та в якій міститься посилання на те, що він ознайомився та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку (а.с.8).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові кредит, що не спростовує і відповідач в судовому засіданні. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів.

Внаслідок цього, станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 59145,07 грн., яка згідно розрахунку, що його надано банком (а.с.6-7) складається з наступного:

●4996,48 грн. - заборгованість за кредитом;

●47630,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

●3225,05 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

●500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

●2792,62 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону.

Згідно умов укладеного договору, договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт, Умов і Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором (а.с. 13 зворот).

Пунктом 1.1.5.20 Умов передбачено, що в разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, обумовлених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн., та + 5 % від суми позову (а.с.19 зворот).

Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від ОСОБА_2 повернення суми кредиту.

Розмір заборгованості за кредитом та розмір заборгованості по процентам за користування кредитом відповідач не спростував, проте зазначив, що вважає розмір процентів зависоким.

Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4996,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 47630,92 грн.

З приводу вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею та штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Лиман Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач зареєстрований за адресою: вул. Челюскіна, б. 120, м. Лиман Донецької області (а.с.34).

Оскільки на теперішній час м. Лиман (Красний Лиман), згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 30.04.2017 року, після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені та штрафу.

Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України №6-2879 цс/16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Таким чином, нараховані позивачем пеня в розмірі 3225,05 грн., штраф в розмірі 500 грн. та 2792,62 грн. стягненню не підлягають.

З врахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача заборгованість в розмірі в розмірі 52627,40 грн., що складається з: 4996,48 грн. - заборгованість за кредитом; 47630,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

З приводу заяви відповідача ОСОБА_2 щодо спливу строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктами 2.1.1.2.11, 2.1.1.12.4 Умов визначено, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 27, 31).

Судом встановлено, що за кредитним договором від 12.03.2012 року ОСОБА_2 було видано кредитні карки: НОМЕР_2 терміном дії до жовтня 2015 року та НОМЕР_3 терміном дії до травня 2016 року (а.с.80).

Таким чином, судом встановлено, що кредитні картки, що їх було видано ОСОБА_2 була дійсна до 31.10.2015 року та до 31.05.2016 року, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, а також, що останній платіж ОСОБА_2 здійснив 07.04.2014 року. Дана обставина підтверджується даними виписки про рух коштів по платіжній картці НОМЕР_2 (а.с. 74-79), згідно якої ОСОБА_2 04.07.2014 року через відділення Приватбанка сплатив 210 грн.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Також згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.06.2014 року (справа №6-61цс14) за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу ані до 31.10.2015 року, ані до 31.05.2016 року (кінцевий строк дії картки), ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 26.05.2017 року, тобто без пропуску встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 15.05.2017 року (а.с.3). Оскільки позов задоволено частково (89 %), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі суму судового збору в розмірі 1424 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3,4,8,10,60, 88,169,209,213, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 14360570, МФО № 305299, рахунок № 3111), заборгованість за кредитним договором в розмірі 52627,40 грн. (п'ятдесят дві тисячі шістсот двадцять сім грн. сорок коп.), що складається з: 4996,48 грн. - заборгованість за кредитом; 47630,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 14360570, МФО № 305299, рахунок № 3111) суму судового збору в розмірі 1424 грн. (одна тисяча чотириста двадцять чотири грн.)

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 17.08.2017 року.

Суддя -