Справа №2/714/19/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Костишин Н.Я.

при секретарі Конецькій Д.Г.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 Паша огли про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 Паша огли, про визнання окремих положень кредитного договору недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 22.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №310.3/25-КМК/08, за умовами якого Банк відкрив позичальнику траншеву кредитну лінію в межах загальної суми 75 000,00 доларів США. Строк повернення кредитних коштів до 21.02.2015 року.

Також, 22.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №310.3/25-КМК/08 ДУ1 до вищезазначеного договору, згідно якої Банк надав позичальнику кредит у розмірі 75 000,00 доларів США з розрахунку 14,50% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.02.2008 року до повного виконання зобов'язання перед кредитором.

21.09.2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №310.3/25-КМК/08 ДУ3 до вищезазначеного договору, згідно якої Банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 580,00 грн. з розрахунку 21% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21.09.2009 року до повного виконання зобов'язання перед кредитором.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №310.3/25-ПМК/08 від 22.02.2008 року.

Також вказував на те, що внаслідок укладеного 26.06.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги, ВАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» свої права вимоги за кредитним договором №310.3/25-КМК/08 від 22.02.2008 року. Таким чином АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вказаним договором.

У результаті невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 04.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 41 473 987,90 грн., з яких:

1) за додатковою угодою №310.3/25-КМК/08 ДУ1 від 22.08.2008 року 38 854 931,67 грн., в тому числі: тіло кредиту 58 088,72 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 21,0059 грн.) 1 220 209,39 грн.; відсотки 3 377,58 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 21,0059 грн.) 70 949,31 грн.; пеня 37 532 924,00 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 29 153,82 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1 695,15 грн.;

2) за додатковою угодою №310.3/25-КМК/08 ДУ3 від 21.09.2009 року 2 619 056,23 грн., в тому числі: тіло кредиту 69 785,66 грн.; пеня 2 547 177,00 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 2 093,57 грн.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 41 473 987,90 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і, крім того, подав зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними.

Посилався на те, що в п.7.1 укладеного між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» кредитного договору №310.3/25-КМК/08 встановлено обов'язок позичальника у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитами та відсотками сплатити Банку пеню в наступних розмірах:

- в разі прострочення платежу до 10 календарних днів включно у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення;

- в разі прострочення платежу понад 10 календарних днів включно у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Тобто розмір пені визначений умовами договору складає 1 825% та 3 650% річних відповідно.

Вважає зазначений пункт договору таким, що порушує його права споживача і є несправедливим у відповідності до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Просив визнати недійсним п.7.1 вказаного кредитного договору.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги первісного позову, посилаючись на викладені обставини, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити за спливом строку позовної давності, зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 міг звернутися до суду з таким позовом до 23.02.2011 року, тобто протягом трьох років з моменту підписання кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали. Вказали, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.04.2011 року з відповідача вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором, тому вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо повторного стягнення заборгованості (по тілу і відсотках) задоволенню не підлягають. Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням суми стягнутої з відповідача за судовим рішенням та з урахуванням коштів які надійшли від реалізації майна відповідача згідно виконавчого листа (кошти від реалізації майна були не правильно зараховані в рахунок погашення заборгованості, відтак сума заборгованості, як і пеня нарахована на таку суму, розраховані не вірно). Разом з тим, просять в первісному позові відмовити, оскільки вимоги ПАТ «Дельта Банк» заявлені за межами строків позовної давності, з таким позовом позивач міг звернутися до суду протягом трьох років після переривання перебігу позовної давності (подання позову до Шевченківського районного суду м.Чернівці 29.10.2010 року). Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що розгляд справи слід провести у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Судом встановлено, що 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі позивачем) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вищезазначеного договору позивач набув статусу нового кредитора і за кредитним договором №310.3/25-КМК/08 від 22.02.2008 року, що був укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2, згідно якого банк відкрив позичальнику траншеву кредитну лінію в межах загальної суми 75 000,00 доларів США. Строк повернення кредитних коштів до 21.02.2015 року.

22.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №310.3/25-КМК/08 ДУ1 до вказаного договору, згідно якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 75 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 21.02.2013 року.

21.09.2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №310.3/25-КМК/08 ДУ3 до вказаного договору, згідно якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 580,00 грн. на споживчі цілі строком до 20.09.2010 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 22.02.2008 року було укладено договір поруки.

Через неналежне виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором виникла заборгованість.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 2, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у встановлені договором строки платежі по тілу кредиту та відсотки за користування кредитом не сплачував, то ПАТ «Кредитпромбанк», після направлення на адресу відповідачів претензій щодо дострокового виконання умов кредитного договору упродовж місячного терміну і невиконання її ними, 29.10.2010 року зверталось до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 646 091,36 грн.

Рішенням цього суду від 04.04.2011 року, яке набрало законної сили, позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 646 091,36 грн., яка складається з заборгованості по кредиту (у доларах США) 58 088,72 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 7,9090 грн.) 459 423,69 грн.; заборгованості по нарахованим відсоткам (у доларах США) 7 383,87 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 7,9090 грн.) 58 399,03 грн.; заборгованості по кредиту (у гривні) 69 785,66 грн.; заборгованості по нарахованим відсоткам (у гривні) 12 662,81 грн. та пені 45 820,17 грн.

Зазначене свідчить про те, що Банк, пред'явивши до відповідачів вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, про сплату відсотків за користуванні кредитом та пені, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання, а звернення його до суду перервало перебіг позовної давності.

Як встановлено судом, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.04.2011 року відповідачами повністю не виконано.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.09.2016 року №6-2631цс15, яка згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.04.2011 року стягнуто кредитну заборгованість, то заборгованість по тілу кредиту не може бути повторно стягнута з відповідачів.

З огляду на викладене, вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту (у доларах США) у розмірі 58 088,72 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 21,0059 грн.) 1 220 209,39 грн. (№310.3/25-КМК/08 ДУ1), а також по тілу кредиту (у гривні) у розмірі 69 785,66 грн. (№310.3/25-КМК/08 ДУ3) не підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати відсотків, пені та суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та відсотках, що нараховані після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, то у їх задоволенні слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Частинами 2, 3 ст.264, ст.266 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Про застосування позовної давності відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання 17.01.2017 року в письмовому запереченні проти позову.

Повторно після переривання перебігу позовної давності банк звернувся до суду з даним позовом лише в липні 2015 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності, що відповідно до ст.267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками у розмірі 3 377,58 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ за 1 долар США 21,0059 грн.) 70 949,31 грн., пені у розмірі 37 532 924,00 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 29 153,82 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1 695,15 грн. (№310.3/25-КМК/08 ДУ1), а також пені у розмірі 2 547 177,00 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 2 093,57 грн. (№310.3/25-КМК/08 ДУ3) не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що згідно умов укладеного договору №310.3/25-КМК/08 від 22.02.2008 року, Банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі.

Пунктом п.7.1 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитами та відсотками сплатити Банку пеню в наступних розмірах: в разі прострочення платежу до 10 календарних днів включно у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення; в разі прострочення платежу понад 10 календарних днів включно у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» (надалі по тексту Закон).

Згідно ч.5 ст.11 Закону до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Згідно зі ст.18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

З огляду на викладене, суд вважає, що п.7.1 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 5% і 10% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 1 825% і 3 650% відповідно від суми неповерненого кредиту та несплачених відсотків за рік, є несправедливим, таким що суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника як споживача послуг Банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов'язання за вказаним договором.

Разом з тим, представником позивача заявлено клопотання 17.01.2017 року про сплив позовної давності за вимогою ОСОБА_2 та застосування наслідків такого спливу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Про порушення свого права (встановлення обов'язку у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитами та відсотками сплачувати Банку пеню у визначеному договором розмірі) ОСОБА_2 дізнався в момент підписання кредитного договору 22.02.2008 року, про нарахування пені у відповідному розмірі з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення з нього заборгованості.

З даним позовом до суду ОСОБА_2 звернувся лише у грудні 2016 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності, що відповідно до ст.267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним п.7.1 кредитного договору №310.3/25-КМК/08 від 22.02.2008 року укладеного між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.203, 215, 256, 261, 264, 266, 267, 525, 526, 549, 611, 631, 1046, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 Паша огли про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 Паша огли, про визнання окремих положень кредитного договору недійсними відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі через Герцаївський районний суд Чернівецької області в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя