Справа №576/2546/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/818/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом Компанії «Byrass Consultants Limited» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року Компанія «Byrass Consultants Limited» звернулася до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що 01 січня 2012 року з ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди, згідно з умовами якого останній було передано в оренду за плату офісне приміщення, яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Глухів, вул. Київо-Московська, №36, строком на 35 місяців. Оскільки, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за вказаним договором, утворилась заборгованість в сумі 3850,05 доларів США, яку і просила стягнути на свою користь.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року позовні вимоги Компанії «Byrass Consultants Limited» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором оренди в сумі 86911 грн. 30 коп., що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 25 жовтня 2015 року відповідає 3850,05 доларів США.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ухваливши нове, яким в задоволенні позову відмовити.

При цьому зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що орендна плата в іноземній валюті у договорі оренди визначена з порушенням вимог чинного законодавства, так як сторони цього договору не мають ані генеральної, ані індивідуальної ліцензії на здійснення операцій чи розрахунків в іноземній валюті.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 січня 2012 року між Компанія «Byrass Consultants Limited» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди №01/02, згідно з умовами якого позивачем було передано в тимчасове, строкове та платне користування офісне приміщення, розташоване за адресою: Сумська область, м. Глухів, вул. Київо-Московська, №36, зазначено, що договір діє протягом 35 місяців (а.с. 7-11). Розмір орендної плати за перший і останній місяць оренди становить 1152 доларів США (за другий і третій місяць оренда не сплачується, в звязку з проведенням орендарем в приміщенні ремонту), а загальна сума оренди в місяць складає 576 доларів США.

Того ж дня сторонами договору підписано акт приймання-передачі вказаного орендованого майна (а.с. 12).

Листом від 18 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_3 було повідомлено про прийняте позивачем рішення розірвати з нею в односторонньому порядку договір оренди з 31 січня 2014 року, в звязку в невиконанням взятих на себе зобовязань щодо сплати орендної плати (а.с. 16).

Згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 16 липня 2014 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 (а.с. 18).

Відповідно до приписів ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Станом на 26 жовтня 2015 року сума боргу за договором оренди становить 3850,05 доларів США, з яких 2383,32 долара США сума, що перераховується на рахунок позивача, та 1466,73 доларів США податки з доходів нерезидента, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, копіями платіжних доручень та квитанцій (а.с. 6, 75-89).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконувала належним чином взятих на тебе зобовязань, а тому має погасити заборгованість, яка утворилась за період дії договору, в гривневому еквіваленті, виходячи з курсу НБУ, що діяв станом на 25 жовтня 2015 року. Сплата орендної плати саме в іноземній валюті визначена сторонами спірного договору, який відповідачем не оспорювався та недійсним в судовому порядку не визнавався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Посилання апеляційної скарги на те, що визначення умовами спірного договору орендної плати в іноземній валюті, суперечить приписам чинного законодавства є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Сторони, укладаючи договір оренди №01/02 від 01 січня 2012 року, погодили, що за користування орендованим майном орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату у доларах США (п. 3.1 договору). ФОП ОСОБА_3 при укладанні цього договору не заперечувала проти його умов.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем умови договору, зокрема щодо сплати орендної плати в іноземній валюті, не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Відповідно до приписів ст. 524 та ч.ч. 1-2 ст. 533 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобовязання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 липня 2011 року, за наслідками розгляду справи №3-62гс11, та від 26 грудня 2011 року, за наслідками розгляду справи №3-141гс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для судів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що положення договору оренди від 01 січня 2012 року про сплату орендної плати в іноземній валюті узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром присудженої до стягнення заборгованості по орендній платі.

Зокрема, пунктом 3.4 договору оренди встановлено, що із суми орендної плати орендар утримує та перераховує до бюджету податок із доходів нерезидента із джерелом їх походження з України від провадження господарської діяльності у розмірі і у порядку встановленому чинним законодавством України (15% від суми орендної плати).

З розрахунку суми заборгованості за договором оренди вбачається, що 1466,73 доларів США з загальної суми боргу, яку просить позивач стягнути на свою користь, є податком із доходів нерезидента із джерелом їх походження з України від провадження господарської діяльності, який перераховується до бюджету, а не на користь позивача.

Таким чином, враховуючи те, що доказів на підтвердження сплати позивачем 1466,73 доларів США до бюджету позивачем інстанційним судам надано не було, колегія суддів не вбачає правових підстав для їх стягнення на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням викладеного, відповідно до п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність зміни рішення місцевого суду, стягнувши з ОСОБА_3 на користь позивача 53801 грн. 07 коп., що за курсом НБУ станом на 25 жовтня 2015 року еквівалентно 2383,32 доларів США.

Рішення суду підлягає зміні і в частині судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Компанії «Byrass Consultants Limited» підлягають частковому задоволенню, а саме на 62%, з відповідача на її користь належить стягнути 808 грн. 28 коп. (1303,67 грн. * 62%) компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Окрім того, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги (на 38%), з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню компенсація судового збору у розмірі 544 грн. 93 коп. (1434,04 грн. *38%) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Компанії «Byrass Consultants Limited» заборгованість за договором оренди від 01 січня 2012 року в сумі 53801 гривня 07 копійок, що за курсом НБУ станом на 25 жовтня 2015 року еквівалентно 2383,32 доларів США та 808 гривень 28 копійок компенсації судового збору, а не у розмірах, визначених судом першої інстанції.

Стягнути з Компанії «Byrass Consultants Limited» на користь ОСОБА_3 544 гривень 93 копійки компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді