Справа № 342/307/17
Провадження № 2/342/315/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниш Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Дністровська, 5 в с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.05.2016 помер ОСОБА_4 - батько позивача, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько позивача мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дністровська, буд. 5, с.Уніж Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та довідки Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Згідно довідки Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 07.02.2017 № 72, за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка - площею 1,5100 га. Згідно Заповіту, ОСОБА_4 усе своє майно заповідає ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_4, позивач звернувся до Приватного нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса від 08.02.2017, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_4 знаходиться за адресою: вул. Дністровська, буд. 5, с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Дністровська, буд. 5, с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, визначено, що ринкова вартість будинку становить 108 719,00 грн.

В судове засідання сторони та їхні представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача - ОСОБА_5 позов підтримує та просить задовільнити. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Луківська сільська рада заперечень щодо позову не має.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 09.05.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної ОСОБА_6 народних депутатів № 45 від 20.03.1990 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Уніж по вул. Дністровська за № 5 дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4.

У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Уніж по вул. Дністровська, 5 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1975 р., загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., стодоли, стайні, 3 сараїв, комори, л/кухні, 2 гаражів, погрібу, навісу, 2 огорож.

Згідно звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП ОСОБА_7 встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 14.03.2017 року становить 108719 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки Вих. № 71, виданої 07.02.2017 р. виконавчим комітетом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що станом на 15.04.1991 року за адресою с. Уніж вул. Дністровська, були зареєстровані такі особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова сім'ї; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, що стверджено поданими до суду заявами.

За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Луківської сільської ради, зареєстрованим за № 42, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на час смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право в т.ч. земельна ділянка, майновий і земельний паї, які розміщені в с. Лука, записує своєму синові ОСОБА_1, за такою угодою, що він його утримуватиме до смерті.

ОСОБА_4 помер 23.05.2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 229480.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Свідоцтвом про народження позивача серія VII-УР № 0721046 встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Батьки позивача з 23.10.1955 року перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія VII-УР № 276751.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 (позивач).

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Дружина спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (відповідач) повністю визнає заявлені до неї вимоги, що стверджено поданою до суду заявою.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45248095 від 28.09.2016 року підтверджено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23.05.2016 р..

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.02.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вулиці Дністровська, буд. 5 в селі Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса визначити частку спадкодавця в житловому будинку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки вих. № 72 від 07.02.2017 року, виданої виконкомом Луківської сільської ради слідує, що за господарством в с. Уніж вул. Дністровська, 5 рахується земельна ділянка загальною площею 1,5100 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Дністровська, 5 в с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Дністровська, 5 в с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 392, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Дністровська, 5 в с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.