Провадження № 2-о/537/57/2017
Справа № 537/1887/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Степури А.А.

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря Грицькової Я.С.

прокурора Бугрія М.М.

лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3,

представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 , розглянувши у виїзному судовому засіданні в приміщенні Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5

На обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_5 психічно хворіє з 25.01.1991 року, є інвалідом ІІ групи безтерміново з червня 2002 року. Спостерігається в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія , параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром під час загострення, епізодичний тип перебігу зі стабільним помірно-вираженим дефектом особистості по змішаному типу. Вказала на те, що під час загострення ОСОБА_5 багаторазово лікувався стаціонарно в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері , Полтавській обласній психіатричній лікарні ім. О.Ф.Мальцева, в Дніпропетровській психіатричній лікарні, останнє лікування в ПОКПЛ з 22.07.2016 року по 07.10.2016 року та в КОПНД з 06.02.2017 року по 03.03.2017 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2006 року ОСОБА_5 визнаний недієздатним . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.03.2008 року опікуном ОСОБА_5 є його син ОСОБА_6 Зазначила, що 06.05.2017 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_5 доставлений бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі поліції у зв»язку з неадекватною поведінкою, підпалював сміттєві баки по вул. Воровського , нав»язливий , чіпляється до людей, прохає гроші на їжу , на поповнення мобільного телефону. Після огляду, враховуючи згоду опікуна га госпіталізацію , згідно психічного стану, ОСОБА_5 госпіталізований на стаціонарне лікування в Кременчуцький обласний психоневрологічний диспансер. Враховуючи стан хворого, який перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не може критично оцінити свій стан, може завдати шкоди собі і оточуючим, перебуває в стані неспроможності задовольняти свої основні життєво-необхідні потреби , прохає суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала з підстав та мотивів викладених у тексті заяви.

Представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 щодо госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

ОСОБА_5 не заперечував проти примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

Опікун ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судове засідання не з»явився , згідно телефонограми не заперечує проти примусової госпіталізації його батька ОСОБА_5 та просить справу розглядати у його відсутності , оскільки проживає у м. Дніпро та не може з»явитися у судове засідання.

Суд,вислухавши лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3, представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру , думку прокурора, який вважає за необхідне госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку , приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 з 25.01.1991 року психічно хворіє та перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія , параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром під час загострення , епізодичний тип перебігу зі стабільним помірно-вираженим дефектом особистості по змішаному типу.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2006 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний недієздатним .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.03.2008 року опікуном ОСОБА_5 призначено ОСОБА_6

06.05.2017 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_5 доставлений бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі поліції у зв»язку з неадекватною поведінкою - підпалював сміттєві баки по вул. Воровського, нав»язливий, чіплявся до людей, прохав гроші на їжу та на поповнення мобільного телефону. Виказував скарги на наявність слухових оманів сприйняття, неможливістю керувати своїми діями, забезпечувати свій побут, що підтверджується супровідним листом ЕМД № 6079 від 06.05.2017 року.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.05.2017 року ОСОБА_5 під час огляду доступний малопродуктивному мовному контакту; рухомо розгальмований; активно жестикулює, гримасує; орієнтований вірно; дистанцію скорочує; настрій хиткий; афективно лабільний; легко роздратовується ; контроль над емоціями та поведінкою різко знижений; мислення мало послідовне, переважно шизофазичне, з елементами паралогії та резонерства. Наявність розладів сприйняття то підтверджує, то заперечує, змісту не розкриває. Виказує відривчасті маячні ідеї відношення на адресу сусідів та рідних, афективно заряджений на їх адресу. У висловлюваннях амбівалентний. Пояснити свою поведінку, пов»яз ану з підпалами, не може. Критика до стану різко занижена. За висновком комісії лікарів-психіатрів визнано доцільною госпіталізація ОСОБА_5 в примусовому порядку без його згоди, так як останній перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не може критично оцінювати свій стан та може завдати шкоди собі і оточуючим.

Судом встановлено, в разі ненадання ОСОБА_5 медичної психіатричної допомоги психічний стан його погіршиться, що може завдати шкоди оточуючим та йому особисто.

Враховуючи вищевикладене , беручи до увагу поведінку хворого, наявність суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_5, як до себе , так і до оточуючих , суд приходить до висновку , що він потребує стаціонарного лікування в психіатричному закладі, у зв»язку з чим заява лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,60,212,213,215,279,280,281,282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Степура А.А.

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2