Справа №303/1436/17
ряд.стат.звіту №49
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Глеба Е.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

в с т а н о в и в:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат з ОСОБА_3 на утримання її доньки ОСОБА_4, в звязку з продовженням навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що її донька є студенткою ВП НУБіП Мукачівський аграрний коледж по спеціальності Правознавство на контракнтій основі. У звязку з денною формою навчання, донька не має змоги влаштуватися на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, у звязку з чим знаходиться на її утриманні . Вона в свою чергу не має можливості одноосібно забезпечити здобуття дитиною освіти, в звязку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятирічного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою, а також додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_6, яка продовжує навчання, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітних послуг, до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятирічного віку ? у звязку з тим, яка з цих оьставин настане першою.

Позивач та її представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому заперечив проти задоволення позову (а.с. 13).

Третя особа у судове засідання також не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неяви суд не повідомила.

Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2003 року сторони розвірвали шлюб, після чого, позивачка змінила прізвище з Пак на Ганушак, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-ФМ №043383 від 12.08.2004 року (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ФМ №149675 від 19.02.2003 року, відповідач ОСОБА_3 є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Як свідчить наявний в матеріалах справи договір про надання освітних послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою №ПВ-61 від 11.08.2016 року та довідка директора Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів і Природокористування України Мукачівський аграрний коледж від 13.02.2017 року №12-13-Я (а.с. 8-9, 10), донька сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на контрактній основі денної форми у ВП НУБіП України Мукачівський аграрний коледж по спеціальності Правознавсто з 01 вересня 2016 року на другому курсі.

Термін навчання становить три роки, загальною вартістю освітньої послуги за весь строк навчання становить 16800 гривень, в тому числі 5600 грн. за один навчальний рік.

Із довідки про доходи від 03 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 працює у ПАТ Мукачівський завод Точприлад на посаді слюсар-складальник радіоелектронної апаратури та приладів 3 розряду та його загальна сума доходу за період з вересня 2016 по березень 2017 роки без урахування аліментів становить 8461 грн. 82 коп. (а.с. 14).

Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

У відповідності положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Разом з тим, в ідповідно до ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням того, що донька сторін навчається у ВП НУБіП України «Мукачівський аграрний коледж, у зв'язку з чим потребує матеріальних витрат на навчання, перебуваючи при цьому на повному утриманні позивача, а також враховуючи, що у суду не має доказів щодо обмеження відповідача у працездатності, який на даний час має постійне місце праці та заробіток, або наявності інших аліментних зобов'язань, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини до закінчення нею навчання у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, тобто у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача.

При цьому, суд приймає до уваги також і приписи частини другої названої вище статті Сімейного кодексу України, згідно з якою, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Вирішуючи позовну вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_3 на її користь додаткових витрат на оплату навчання дитини, яка продовжує навчатися, то суд приходить до слідуючого всивноку.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов»язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов»язань, обов»язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги, у зв»язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (правова позиція Верховного суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).

За таких обставин суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, мешканця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, і.к. НОМЕР_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, щомісячно, починаючи з 14 березня 2017 року і досягнення донькою 23 -х річного віку.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, мешканця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави суму 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.О.Монич