18 квітня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Школі В.В.,
за участю представника позивача - Донець А.А.,
представника третьої особи ОСОБА_2 -ОСОБА_3,
розглянувши позовну заяву ПАТ АКБ «Південний» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, приватний нотаріус Обухівського міського нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В обґрунтування позову Позивач зазначив наступне.
17.12.2007 р. між Позивачем та ТОВ «РТІ трейд» (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір № В-332/2, відповідно до умов якого Банк, з урахуванням всіх змін та доповнень, зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом 247 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку зниження ліміту кредитної лінії в строк до 29.02.2016 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних.
Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Позичальнику, згідно поданих заявок було видано кредит у розмірі 247 000,00 доларів США. Позичальник, в свою чергу порушив зобов'язання встановлені Кредитним договором.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2016 року по справі № 520/13920/15-ц за позовом Акціонерного банку «ПІВДЕННИЙ» до ТОВ «РТІ трейд», ОСОБА_8, ОСОБА_2, ТОВ «ТПК Укрторгімпорт» про стягнення заборгованості у солідарному порядку було задоволено вимоги Банку в повному обсязі. Вказаним рішенням суду встановлений розмір заборгованості у сумі: 224 145,99 доларів США, з яких:

- 208 000 доларів США - залишок заборгованості за основним боргом по кредиту;

- 16 145,99 доларів США - прострочені проценти.

Рішення суду набрало законної сили.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, окрім іншого, між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Південний» було укладено договір іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. за реєстровим № 6736, відповідно до умов якого (з урахуванням всіх змін та доповнень) ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Разом з укладанням договору іпотеки було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири, про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 17.12.2007 року було зроблено відповідний запис, зареєстрований за № 6737.

26.10.2016 року Позивач дізнався, що на теперішній час квартира АДРЕСА_2, загальною площею 187.6 кв.м., житловою 157.8 кв.м., яка знаходиться в іпотеці у Банку всупереч діючому законодавству України, а також укладеному договору іпотеки № 17_12/07-199, була відчужена третій особі (третя особа по справі) - ОСОБА_5, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71434700 від 26.10.2016 року (додається).

Відповідно до інформаційної довідки, отриманої 15.12.2016 р., новим власником зазначеної квартири є ОСОБА_4.

Позивач зазначає, що такими діями було порушено право Позивача на задоволення своїх вимог за договором іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача Донець А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час судового розгляду сповіщена належним чином через засоби масової інформації.

Третя особа - ОСОБА_5А, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду сповіщений належним чином через засоби масової інформації.

Третя особа - ОСОБА_6, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду сповіщений належним чином через засоби масової інформації.

Третя особа - приватний нотаріус Обухівського міського нотаріального округу Київської області Щур О.І, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду сповіщений належним чином через засоби масової інформації.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив про неможливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості та достовірності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

17.12.2007 р. між Позивачем та ТОВ «РТІ трейд» укладено кредитний договір № В-332/2, відповідно до умов якого Банк, з урахуванням всіх змін та доповнень, зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом 247 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку зниження ліміту кредитної лінії в строк до 29.02.2016 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних (надалі - Кредитний договір).

Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Позичальнику, згідно поданих заявок було видано кредит у розмірі 247 000,00 доларів США. Позичальник, в свою чергу порушив зобов'язання встановлені Кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2016 року по справі № 520/13920/15-ц за позовом Акціонерного банку «ПІВДЕННИЙ» до ТОВ «РТІ трейд», ОСОБА_8, ОСОБА_2, ТОВ «ТПК Укрторгімпорт» про стягнення заборгованості у солідарному порядку було задоволено вимоги Банку в повному обсязі. Вказаним рішенням суду встановлений розмір заборгованості у сумі: 224 145,99 доларів США, з яких:

- 208 000 доларів США - залишок заборгованості за основним боргом по кредиту;

- 16 145,99 доларів США - прострочені проценти.

Рішення суду набрало законної сили.

В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із Кредитного договору від 17 грудня 2007 року №В-332/2, тоді ж, 17.12.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» та ОСОБА_2, було укладено Договір іпотеки № 17_12/07-199, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального Єніною Ларисою Вікторівною, зареєстрований за реєстровим №6736, разом із Договором № 1 від 11.12.2008 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 2 від 30.06.2009 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 3 від 04.08.2009 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 4 від 29.01.2010 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 5 від 30.06.2010 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 6 від 26.01.2011 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 7 від 06.06.2011 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 8 від 26.12.2011 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 9 від 27.06.2012 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 10 від 25.03.2013 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 11 від 31.01.2014 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 12 від 17.02.2014 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., Договором № 13 від 03.03.2014 р. про внесення змін до Договору Іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., (надалі все разом - Договір іпотеки).

На підставі заяви Позивача від 12.10.2015 року вих. № 86-48187БТ, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. було вчинено виконавчий запис на згаданому вище договорі іпотеки.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяна А.О. від 23.10.2015 року було відкрито виконавче провадження на підставі згаданого виконавчого напису на договорі іпотеки. Спірний об'єкт нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_3 було передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Станом на теперішній час відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконова О.В. від 16.09.2016 року виконавче провадження зупинено, примусова реалізація об'єкта також призупинено.

Станом на дату розгляду справи заборгованість ані позичальником, ані поручителем не погашена та складає 250 868,59 доларів США та 1 366 998,83 гривень, у тому числі:

- 208 000 доларів США - залишок заборгованості за кредитом;

- 1 063,11 долари США - нараховані проценти;

- 41 805,48 доларів США - прострочені проценти;

- 324 894,03 гривні - штрафні санкції за кредитне обслуговування;

- 152 387,05 гривень - штраф за несплачені в строк проценти;

- 889 717,75 гривень - пеня за прострочення повернення кредиту.

26.10.2016 року Позивач дізнався, що на теперішній час квартира АДРЕСА_2, загальною площею 187.6 кв.м., житловою 157.8 кв.м., яка знаходиться в іпотеці у Банку всупереч діючому законодавству України, а також укладеному договору іпотеки № 17_12/07-199, була відчужена третій особі (відповідач по справі) - ОСОБА_5, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71434700 від 26.10.2016 року (додається).

26.10.2016 року Позивач дізнався, що квартира АДРЕСА_2, загальною площею 187.6 кв.м., житловою 157.8 кв.м., яка знаходиться в іпотеці у Позивача, всупереч діючому законодавству України, а також укладеному договору іпотеки № 17_12/07-199, була відчужена третій особі - ОСОБА_5, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71434700 від 26.10.2016 року.

Відповідно до інформаційної довідки, отриманої 15.12.2016 р., зазначену квартиру було продано ОСОБА_4 (надалі - Відповідач) без згоди Позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань.

Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель на підставі рішення суду (або відповідного застереження в іпотечному договорі) може здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі-покупцеві.

Зазначене в повній мірі кореспондується з п. 4.1. договору іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 року (зі змінами та доповненнями), який вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, погодженою сторонами у п. 1.9. цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від і мені іпотекодавця.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником (іншою особою) в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. У спірній ситуації жодна з причин, зазначених вище, не набула реалізації; зокрема, Договір іпотеки не був визнаний недійсним у судовому порядку через наступне.

Продаж спірного майна - квартири АДРЕСА_2, загальною площею 187.6 кв.м., житловою 157.8 кв.м. відповідачу, став можливий через неправомірне зняття арешту. Як встановлено судом, припинення обтяження та скасування запису про іпотеку (рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки від 13.10.2016 року № 31854692, та рішення про державну реєстрацію припинення заборони відчуження від 13.10.2016 року № 31854833) квартири АДРЕСА_2, було здійснено приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем на підставі рішення апеляційного суду Харківською області від 26.09.2016 року по справі № 619/4569/16-ц (№ провадження 22-ц/790/8963/16), яким вилучено запис про іпотеку без визнання договору іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. за реєстровим № 6736 недійсним.

Згідно листа апеляційного суду Харківської області №05-08/П-338/16 від 15.11.16р., з початку 2016 р. по 26.09.2016 р. та станом на 15.11.2016р. цивільна справа №619/4569/16-ц (провадження №22-ц/790/8963/16) за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_2 ПуАТ КБ «ТК Кредит», третя особа - ПН Київського MHO Нікольська-Пукас A.B. про усунення перешкод в користуванні майном, визнання договору іпотеки недійсним та вилучення записів із апеляційною скаргою ОСОБА_13 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26.04.2016р., в провадженні апеляційного суду Харківської області, не перебувала та не перебуває.

Отже, зняття заборони, припинення обтяження та скасування запису про іпотеку (рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки від 13.10.2016 року № 31854692, та рішення про державну реєстрацію припинення заборони відчуження від 13.10.2016 року № 31854833) квартири АДРЕСА_2, було здійснено приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області Щур Олегом Івановичем на підставі неіснуючого рішення суду.

Крім того, судом також встановлено, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження з приводу факту підроблення судового рішення за № 0001650.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У зв'язку із тим, що зняття іпотеки відбулося на підставі незаконного (неіснуючого) судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного (неіснуючого) рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису до Державного реєстру іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Таким чином, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» новий власник спірного майна - ОСОБА_4 набула статусу іпотекодавця за іпотечним договором, оскільки до неї перейшло право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки.

Установивши факт переходу до Відповідача - ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного (неіснуючого) судового рішення, необхідно застосувати до спірних правовідносин норми статті 23 Закону України «Про іпотеку», поширення її дії на відповідача та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Аналогічна позиція висвітлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 01.07.2016р. по справі № 643/21609/13-ц) та Верховним судом України (постанова від 03.02.2016р. по справі № 6-2026цс15).

Суд також звертає увагу, що постановою Верховного суду України від 21.09.2016р. у справі №6-1685цс16 встановлено, що перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Таким чином, якщо презумпція правомірності договору не спростована, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 року у справі № 640/8761/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 (який був первісним іпотекодавцем) до Акціонерного банку «Південний», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єніна Л.В. про визнання недійсним договору іпотеки. Вказане рішення набрало законної сили.

Ухвалення судом рішення по справі № 640/8761/16-ц про відмову у задоволенні позову про визнання іпотеки недійсною, а також відсутність рішення на підставі якого було протиправно скасовано записи про іпотеку та заборону, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положенням ст. 546 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Окрім цього, відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому згаданим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 4.1. Договору іпотеки в редакції, викладеною 26.12.2011 р. (Договір № 8 про внесення змін до Договору іпотеки № 17_12/07-199 від 17.12.2007 р., посвідченого Єніною Л.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 17.12.2007 року за реєстровим № 6736), звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

-продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в томі числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, погодженою сторонами у п. 1.9. цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця;

-переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - це застереження вважається Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя і є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки.

Частиною 2 ст. 35 закону України «Про іпотеку» встановлено, що направлення Банком іпотекодавцю вимоги про усунення порушень умов кредитного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Судом встановлено, що предмет іпотеки незаконно було відчужено третім особам без відповідної згоди іпотекодержателя, зобов'язання за кредитним договором не виконані, а положеннями Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Можливість захисту порушених прав кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, шляхом визнання права власності за кредитодавцем на предмет іпотеки також висловлена в Постанові Верховного суду України від 28.09.2016 р. по справі № 6-1243цс16.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 11, 17, 23, 33, 34, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 525, 526, 549, 575 590, 599, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ТОВ «РТІ трейд» перед ПАТ АКБ «Південний» за кредитним договором № В-332/2 від 17.12.2007 року, що станом на 16.11.2016 року складає 250 868, 59 доларів США та 1 366 998, 83 гривні, у тому числі 208 000, 00 доларів США заборгованості зі сплати кредиту, 1 063, 11 долари США заборгованості зі сплати процентів, 41 805, 48 доларів США заборгованості зі сплати прострочених процентів, 324 894, 03 гривні заборгованості зі сплати штрафних санкцій за кредитне обслуговування, 152 387, 05 гривень заборгованості зі сплати штрафу за несплачені в строк проценти, 889 717, 75 гривень заборгованості зі сплати пені за прострочення повернення кредиту, за вартістю визначеною на підставі оцінки майна виконаної суб'єктом оціночної діяльності у розмірі 2 968 395, 00 гривень:

-звернути стягнення на належний ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) предмет іпотеки - квартиру № 9, загальною площею 187, 6 кв. м., житловою площею 157, 8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» (код за ) права власності на квартиру № 9, загальною площею 187, 6 кв. м., житловою площею 157, 8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становить 2 968 395,00 гривень, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (код за ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 44 525, 92 гривень.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя - Шаренко С.Л.