Справа № 139/260/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю представника відповідача Цибульської Г.М.

та секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

На підставі рішення загальних зборів членів КСП «Хлібороб» смт Муровані Курилівці, ОСОБА_2 було дозволено переобладнати частину приміщення бувшого дитячого садка під квартиру з окремим входом з подальшим викупом такої квартири в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. У 2001 році Мурованокуриловецька селищна рада видала ОСОБА_2 ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_1. З моменту отримання ордера ОСОБА_2 із сім'єю вселився в квартиру, добросовісно, відкрито та безперервно володіє нею, утримує її у належному стані, проводить оплату за енергопостачання. Маючи намір оформити право власності на вищевказану квартиру, ОСОБА_2 у 2016 році звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності, однак отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру.

За захистом своїх прав та інтересів, 03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вимогою визнати за ним за набувальною давністю право власності на житлову квартиру.

Позивач у попереднє судове засідання не з'явився вдруге, хоча кожного разу належним чином був повідомлений про день, час і місце його проведення (а.с. 48, 51). У п. 2 своєї позовної вимоги ОСОБА_2 просив розглядати справу за його відсутності.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, а також думки представника відповідача, судом ухвалено про проведення попереднього судового засідання за відсутності позивача.

Представник відповідача - Мурованокуриловецький селищний голова Цибульська Галина Миколаївна позовні вимоги визнала у повному об'ємі.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї законні права чи інтереси, суд на підставі ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України ухвалив про розгляд справи із винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні.

Представник відповідача Цибульська Г.М. суду пояснила, що ОСОБА_2 з початку 90-их років працював у КСП «Хлібороб». У 2000 році КСП «Хлібороб» клопотало перед селищною радою про переобладнання колгоспного дитсадка на квартири, та отримало згоду. На початку 2001 року на підставі рішення загальних зборів членів КСП «Хлібороб» ОСОБА_2 було видано ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_1. З тих пір ОСОБА_2 постійно проживає із сім'єю у квартирі, але через припинення юридичної особи ТОВ «Хлібороб» (правонаступник КСП «Хлібороб»), він не може отримати правовстановлюючий документ на житло та зареєструвати за собою право власності на нього. Вважає, що за набувальною давністю ОСОБА_2 може отримати у власність квартиру АДРЕСА_1.

Суд, розглянувши справу в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Як встановлено судом 03 січня 2000 року позивачу рішенням зборів уповноважених пайовиків КСП «Хлібороб» дозволено переобладнати частину приміщення бувшого дитячого садка площею 42 кв.м. в квартиру з окремим входом. Викуп квартири було проведено за рахунок заборгованості по оплаті праці (а.с. 8, 9, 12, 13).

Правонаступником КСП «Хлібороб» було товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (а.с. 11), яке 17 вересня 2009 року припинено за судовим рішенням (а.с. 19-21).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Технічним паспортом на квартиру (а.с. 14-16), довідкою начальника комунального підприємства «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 326 від 13 грудня 2016 року (а.с. 17), довідкою селищного голови Мурованокуриловецької селищної ради № 68 від 13 січня 2012 року (а.с. 18), звітом про оцінку квартири (а.с. 23-42) стверджується, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, що в смт Муровані Курилівці Вінницької області з 2001 року по даний час.

Відповідно до ст. 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Виходячи із змісту даної статті, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач є: добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність та безтитульність володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Добросовісність має враховуватись саме на момент передачі позивачу майна. Позивач як незаконний володілець, повинен бути впевнений, що він заволодів майном на законних підставах, на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх, для того, щоб мати право власності на нього.

Поясненнями представника відповідача в попередньому судовому засіданні, рішенням загальних зборів КСП «Хлібороб» від 03 січня 2000 року (а.с. 8, 9), накладними ТОВ «Хлібороб» (а.с. 12, 13) доведено, що позивач добросовісно, тобто з дозволу власника, заселився у квартиру, бувшого дитячого садка КСП, продовжує ним володіти з 2001 року і будь хто інший на це майно не претендує.

Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради № 68 від 13 січня 2012 року (а.с. 18), твердженнями позивача у позовній заяві, поясненнями представника відповідача у суді стверджується, що позивач відкрито і безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1

Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що представник відповідача визнає позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_2 право власності на майно за набувальною давністю.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 61, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_2, 1959 року народження, право власності на квартиру АДРЕСА_3, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеннядо апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ___________