У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2017 Справа №607/1509/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я. розглянувши в м. Тернополі заяву представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 про забезпечення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою суду від 09.02.2017р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частку квартири загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., яка розташова за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, бульвар Просвіти, 6/95, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Представник позивача посилається на те, що у зв»язку із зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 70302, 92 грн.,та приймаючи до уваги, що зобов»язання кредитним договором належним чином не виконав, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Оскільки, найчастіше за порушення зобов»язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів, щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів, що виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його перерахування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок, внаслідок чого вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними та адекватними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову, по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача, яке спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову здійснюється за письмовою заявою особи, яка бере участь у справі. З власної ініціативи суд забезпечувати позов не може.

В заяві про забезпечення позову обов'язково зазначаються:

а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов'язаний подавати суду докази;

б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним;

в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (наприклад, якщо заявник просить суд застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, то в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місцезнаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача, тощо).

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суд виходить з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Таким чином, з метою створення гарантій для належного виконання судового рішення, а також з метою недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, суд вважає за необхідне заяву представника позивача задовольнити частково та забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? частку квартири загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., яка розташова за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, бульвар Просвіти, 6/95, шляхом заборони відчуження цього майна.

В заяві ж про забезпечення позову йдеться про заборону невизначеному колу осіб укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, вимоги заяви про забезпечення позову в цій частині є не чіткими, а тому суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви в даній частині.

При розгляді заяви про забезпечення позову, судом враховано докази, надані представником позивача на підтвердження своїх вимог, те що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясовано обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач

Керуючись статтями 151-154, 210 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 про забезпечення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на ? частку квартири загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., яка розташова за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, бульвар Просвіти, 6/95, шляхом заборони відчуження цього майна.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Дата набрання ухвалою законної сили 09.02.2017р.

Строк предявлення ухвали до виконання 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3