Справа № 645/1358/17
Провадження № 2/645/1249/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 серпня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.,

секретаря Чигринової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20.09.1994 року відповідач ОСОБА_2 взяв у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 680 доларів США, які зобовязався повернути до 02.10.1994 року, про що надав розписку. Оскільки відповідач свої зобовязання не виконав, рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.1999 року з нього було стягнуто на користь позивача 2326 грн. Виконавчий лист неодноразово подавався позивачем до виконавчої служби, однак, борг і досі не погашений відповідачем, навіть частково. Таким чином, у відповідача існує прострочене грошове зобовязання, перед позивачем внаслідок чого позивачем з відповідача стягувались інфляційні витрати, 3% річних та проценти за користування позикою, які також досі не сплачені відповідачем. Вказаним ухиленням від погашення боргу відповідач спричинив позивачу збитки. Зазначив, що позивач повинен отримати при поверненні позики грошові кошти в сумі 680 доларів США. Відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на 20.03.2017 року курс долару США по відношенню до гривні становить 2690,9264 грн. за 100 доларів США. Для того, щоб придбати в натурі 680 доларів США позивач повинен сплатити 18298 грн.30 коп.. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.1999 року по існуючому на той момент курсу гривні по відношенню до долару США з відповідача було стягнуто 2326 грн., які він не сплатив. Зазначив, що буде змушений для придбання 680 доларів США доплатити власні кошти в сумі 15972 грн. 30 коп.. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 15972,30 грн..

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, прнцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.1999 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2326 гривень, на підставі якого був виданий виконавчий лист. Згідно рішення суду вбачається, що сума була стягнута в еквіваленті 680 доларів США, на час розгляду справи по курсу долара 342 грн. за 100 доларів США. (а.с.7,23).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2013 року вбачається, що було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 2326 грн..(а.с.24)

Постановою державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 23.01.2014 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 2326 грн. повернуто стягувачу, у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. (а.с.25)

Згідно копії заяви позивача від 07.04.2015 року було встановлено, що він повторно здав на виконання виконавчий лист № 2-732 (а.с.25)

В судовому засіданні з пояснень позивача та наданих документів було встановлено, що позивач неодноразово звертався до держаної виконавчої служби із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа про стягнення боргу із відповідача боргу, але після перевірки майнового стану відповідача, виконавчий лист йому повертали без виконання.

Відповідач, після того, як судове рішення набрало законної сили, в будь-який спосіб ухиляється від його виконання і до теперішнього часу не оплатив жодних коштів на погашення боргу. На момент пред'явлення даного позову, рішення не виконано, про що свідчить відповідь державного виконавця Фрунзенського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області на адресу позивача від 11.08.2016 року, згідно якої вбачається, що відділом ВДВС були зроблені відповідні запити, з метою знаходження майна та коштів боржника ОСОБА_2, з відповідей встановлено, що джерела отримання коштів ОСОБА_2 не виявлено, майно відсутнє, перевірити майновий стан боржника за місцем мешкання не виявилось можливим, про що складено акт (а.с.8).

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 209 грн. 34 коп., проценти за користування 1109 грн.57 коп., 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2053,86 грн. інфляційні втрати (а.с.9-13)

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В той же час, стаття 530 ЦК України зазначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, а саме: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 4) відшкодування збитків.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно наданої позивачем довідки НБУ від 22.05.2017 року офіційний курс гривні до долара США станом на 20.03.2017 року становить 2690.9254 грн. за 100 доларів США. Але станом на день постановлення рішення офіційний курс гривні до долара США становить 2569.2368 грн. за 100 доларів США.

Внаслідок значного знецінення національної валюти та значного збільшення офіційного курсу долара США по відношенню до гривні, з моменту постановлення рішення суду в 1999 році, з 342 гривень до 2569.2368 грн. за 100 доларів США на даний час, позивач зазнав збитків, оскільки має втратити частину коштів, при придбанні валютних коштів, які були стягнуті на його користь в еквівалетні в гривні та не виплачені на даний час, у звязку зі збільшенням вартості іноземної валюти, а саме доларів США.

При отриманні позивачем стягнутих на його користь 2326 грн., він може придбати лише 90 доларів США 54 центи (2326 грн.:25.692368 грн.). Для повернення позивачеві коштів 680 доларів США, які він позичив відповідачу та мав отримати в такому ж розмірі, він має витратити 17470 грн.81 коп. (680 доларів х 25.692368 грн.)

Таким чином, курсова різниця заборгованості непогашеної позики складає 15144,81 грн. (17470,81 грн. -2326 грн.).

Судом встановлено, що відповідач до цього часу не здійснив погашення цього боргу за позикою, що призводить до заподіяння позивачу збитків у вигляді курсових різниць в розмірі 15144,81 грн.

Своїм правом бути присутнім в судовому засіданні та подавати докази, відповідач не скористався.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналізуючи вище перелічені норми закону, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, оскільки станом на сьогоднішній день відповідач своїх зобов"язань за договором позики не виконав. Так як, з часу постановлення рішення змінився офіційний курс долара США , а тому позивач мусить зробити витрати для відновлення свого порушеного права, тобто зазнає збиткі, у звязку зі збільшенням вартості іноземної валюти, а саме доларів США, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, збитки в розмірі 15144 грн. (п"ятнадцять тисяч сто сорок чотири гривні) 81 коп..

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя: І. В. Ульяніч