АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/363/17 Справа № 204/2758/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 31 серпня 2007 року був укладений кредитний договір №93/в, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 98000,00 доларів США на споживчі потреби, терміном по 30 серпня 2012 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року між сторонами в той же день було укладено іпотечний договір,предметом якого є квартира АДРЕСА_1. У звязку з тим, що ОСОБА_2 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки.

12 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-1011/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованість за Кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року у розмірі 661759,02 грн., яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року - залишено без змін.

Станом на 22 лютого 2016 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 3889634,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 69050,70 доларів США, заборгованість за відсотками - 73149,51 доларів США, всього кредит та відсотки 142200,21 доларів США (по курсу НБУ 26,855762 на 22 лютого 2016 року), тобто 3818895,00 грн., заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає 16282,21 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 54457,23 грн. Таким чином, різниця не стягненої суми заборгованості: по відсотках - 66127,75 доларів США, що еквівалентно 1775911,12 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., а разом 1792193,33 грн.

Тож, позивач змушений був звернутись до суду із позовом, в якому із врахуванням уточнень просив, в рахунок часткового погашення різниці заборгованості в розмірі 1792193,33 грн., на підставі договору іпотеки від 31 серпня 2007 року, звернути стягнення на іпотечне майно 2-кімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на вказану нерухомість за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію, а також, стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ «ВАБ» в особі ПАТ «ВіЕйБіБанк» було задоволено частково:

- в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року, яка станом на 22 лютого 2016 року становить нестягнуту суму боргу у розмірі 1775911,12 грн., якою є заборгованості по відсотках, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31 серпня 2007 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію, з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів необхідних для продажу нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Не погодились із таким рішення, як позивач, так і відповідач.

Сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, позивач, просив скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за комісіями за ведення і моніторинг кредитної справи у розмірі 16282,21 грн. та задовольнити ці вимоги, а також, змінити оскаржуване рішення, виключивши пятий абзац: «рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1340-VII».

Водночас, ОСОБА_2, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягає лише апеляційна скарга ОСОБА_2, а рішення суду - скасуванню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та застосування мораторію, з огляду на наступне.

Положеннями ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 31 серпня 2007 року був укладений кредитний договір №93/в, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 98000,00 долів США, що еквівалентно 494900,00 грн., на споживчі потреби, терміном по 30 серпня 2012 року.

Згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 Кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Відповідно до п. п. 2.6.3., 4.3. Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та не несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, Відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків, але не менше 50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року між сторонами 31 серпня 2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_4 за реєстровим №3433, за яким предметом іпотеки - 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв. №78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 20/78.

Через невиконання умов кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків, в строки та на умовах, передбачених цим договором, на адресу відповідача була направлена вимога №05-4716 від 02 лютого 2016 щодо усунення порушень та виселення з житла, але ОСОБА_2 проігнорувала її та не виконала.

12 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-1011/2011 про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007року у розмірі 661759,02 грн., яка складається із: заборгованість по Кредиту 69050,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 550741,48 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 7021,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 56004,86 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 55012,69 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2014 року - залишено без змін.

Станом на 22 лютого 2016 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 3889634,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 69050,70 доларів США, заборгованість за відсотками - 73149,51 доларів США, всього кредит та відсотки 142200,21 доларів США, що еквівалентно 3818895,00 грн., заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає 16282,21 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 54457,23 грн.

Таким чином, різниця не стягненої суми заборгованості: по відсотках - 66127,75 доларів США, що еквівалентно 1775911,12 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., а разом 1792193,33 грн.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до п.2.1. іпотечного договору предметом договору виступає нерухоме майно 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв. №78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 20/78., належного ОСОБА_6 згідно договору купівлі продажу, посвідченого 22 червня 2004 року ПН ДМНО ОСОБА_7 в реєстрі за №2704.

Вiдповiдно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», суд першої інстанції керувався нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» і Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземний валюті», виходив із наданих сторонами доказів, а також, застосував позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи у розмірі 16282,21 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» щодо звернення стягнення на іпотечне майно та застосування мораторію, виходячи із правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі №6-3034цс16, згідно якої у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону, резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам ст. ст. 38, 39 Закону та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, і в ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, зокрема, за змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Проте, судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» не було зазначено початкової ціни продажу іпотечного майна, звернення стягнення якого було визначено шляхом укладання від імені позивача договору купівлі-продажу, що є підставою для скасування рішення суду.

З урахуванням відсутності підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на спірну нерухомості, на підставі договору іпотеки від 31 серпня 2007 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку і про відсутність необхідності у застосуванні мораторію.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За таких обставин, також, безпідставними та необґрунтованими є доводи апеляційної скарги позивача, оскільки останнім як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при перегляді оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції, не було надано жодних належних доказів в розумінні ст. 57-60 ЦПК України щодо оціночної вартості іпотечного майна квартири №78 у будинку №20 у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права, в даному випадку вимог ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та не зазначив початкової ціни продажу предмета іпотеки.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та застосування мораторію скасувати та відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_8