Справа № 461/6400/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/980/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та розпорядженні її грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» ( МФО 305299) та обслуговується карткою №830707 шляхом негайного розблокування зазначеного вище рахунку.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», клієнт (фізична особа) зобовязаний не використовувати карткові рахунки для операцій, повязаних з підприємницькою діяльністю. Зазначає, що підставою для призупинення операцій з використанням платіжної картки, держателем якої є позивач, став аналіз руху грошових коштів на рахунку позивача та висновок про використання відкритого їй як фізичній особі карткового рахунку з порушенням умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме: для отримання грошових коштів та здійснення їх переказу в рамках функціонування фінансової піраміди «Меркурій» з метою одержання прибутку, що є ознаками підприємницької діяльності. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не визначена правова природа грошових коштів, які надійшли на рахунок позивача, а позивачем не доведено, що їх походження не є результатом підприємницької діяльності. Крім того, вважає, що судом не встановлено, а позивачем не надано доказів, які б беззаперечно доводили факт наявності порушеного права, а саме, блокування картки позивача, а також доказів, які б підтверджували відмову в проведенні однієї чи всіх фінансових операцій за певний проміжок часу, оскільки з наданої позивачем виписки порушення права позивача не вбачається. Апелянт зазначає, що діюче законодавство України дозволяє банкам зупинити дію карт та обмежувати право клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, в передбачених законом випадках, одним з яких, є саме використання грошових коштів на картрахунку для здійснення підприємницької діяльності. Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які подали сторони на підтвердження своїх вимог та заперечень, та розглянув справу з порушенням правил підсудності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №830707.

Згідно з випискою по картці/рахунку позивача за період з 01.01.2015 року по 04.08.2016 року (а.с.10-31 т. 1), позивач користувалася наданою їй платіжною картою, розміщуючи на ній грошові кошти, які їй перераховувалися, та розпоряджаючись ними. Остання банківська операція з використанням платіжної карти «переказ коштів» по її рахунку була проведена 22.06.2015 року із залишком коштів на рахунку станом на кінець вказаного періоду в сумі 815022 грн. 85 коп.

Здійснення операцій з використанням платіжної картки позивача було припинено внаслідок блокування рахунку та грошових коштів на ньому ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

У відповідь на звернення позивача від 31.12.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав листа від 08.02.2016 року, в якому просив надати документи, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на рахунок позивача за період з 01.01.2015 року по 24.11.2015 року (а.с.50-51).

У серпні 2016 року позивач знову звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій вказувала на протиправність дій банку та вимагала розблокувати її картковий рахунок (а.с.34-36).

Встановлено, що причиною призупинення відповідачем здійснення операцій за рахунком з використання платіжної картки, відкритим на імя позивача, як фізичної особи, була підозра банку про те, що позивачем всупереч умовам договору розміщені на рахунку грошові кошти використовувались для здійснення прихованої підприємницької діяльності в рамках функціонування фінансової піраміди «Меркурій».

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатись цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», субєкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобовязаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) субєктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки субєкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до пяти робочих днів, про що зобовязаний негайно повідомити субєкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

У разі неприйняття спеціально уповноваженим органом відповідного рішення протягом вказаного строку, субєкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансової операції.

Частиною пятою статті 17 Закону визначено, що загальний строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) у разі його продовження спеціально уповноваженим органом за встановлених законом підстав не може перевищувати 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) субєктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій-пятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Враховуючи те, що відповідач передбачених статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» дій з метою перевірки власних підозр щодо руху коштів в рамках функціонування фінансової піраміди «Меркурій» не вчинив та не довів факту використання позивачем платіжної картки для отримання грошових коштів в рамках функціонування фінансової піраміди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірне блокування рахунку позивача понад встановлений законом строк і не поновлення його станом на час ухвалення судового рішення.

Посилання апелянта в обгрунтування правомірності своїх дій щодо такого тривалого блокування рахунку позивача на положення п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком та п.7.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 року, у звязку з підозрою банку, що позивачем всупереч умовам договору розміщені на рахунку грошові кошти використовувались для здійснення підприємницької діяльності, є теж безпідставними, оскільки банк повністю заблокував рахунок позивача, а не конкретну видаткову операцію, яка викликає у нього обґрунтовану підозру.

Крім того, відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, на які посилається відповідач, йому надано право у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта, призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за договором, однак, відповідач, висловивши недовіру позивачу, як клієнту банку, не припинив відносини з позивачем по обслуговуванню карткового рахунку, а тому такі дії відповідача щодо тривалого блокування рахунку позивача на вказаній вище підставі суперечать вимогам наведених вище норм матеріального закону.

Посилання апелянта на те, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, спростовуються ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2016 року (а.с.112), якою відхилено апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05.10.2016 року про відкриття провадження в даній справі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_5