Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/662/17

номер провадження 2/695/664/17

14 квітня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

при секретарі Оніщенко Н.В.,

за участю позивача та його представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності та зняття арешту з майна, мотивуючи свою позицію тим, постановою державного виконавця Золотоніського МРУЮ від 20 травня 2016 року був накладений арешт на майно боржника ОСОБА_5 та оголошена заборона його відчудження на будинок по вул. Неверовського, 12-а у м. Золотоноші. Яка на думку позивача є незаконною, так як право власності боржника ОСОБА_5 на 1/6 частину домоволодіння по вул. Неверовського, 12-а у м. Золотоноші припинилося з 17.09.2012 року, а державний виконавець своєю постановою наклав арешт на будинок по вул. Неверовського, 12-а у м. Золотоноші з невідомих мотивів, хоча власником ні будинку, ні навіть його частини боржник ОСОБА_5 на час прийняття постанови про арешт не був. Оскільки позивач виявив бажання подарувати свою частину вищезазначеного будинку своїй матері ОСОБА_4, проте не може розпорядитись своєю власністю на свій розсуд із-за обтяження у виді арешту, то змушений був звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю ствердив позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Посилаючись на доводи, вказані у позовній заяві, просив судові витрати не стягувати з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив його позов задовольнити, так як не може розпорядитись своєю частиною будинку із-за неправомірної постанови державного виконавця.

Третя особа по справі ОСОБА_4 погодилась з доводами позивача та його представника.

Представник відповідача по справі ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти зняття арешту з будинку по вул. Неверовського, 12-а у м. Золотоноші, так як проведеною перевіркою встановлено, що підстави для накладення такого арешту були відсутні.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1959 року кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з довідки, виданої КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 01.12.2016 року за №1302, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 03.11.1998 року, реєстр. №2237, ОСОБА_1 належить 1/6 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: вул. Неверовського, 12-а, у м. Золотоноша Черкаської області.

ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори від 30.10.1996 року, реєстр. № 2800, належить 2/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Неверовського,12-а. Окрім того ОСОБА_4 набула права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за вказаною вище адресою, що стверджується відповідною копією Договору дарування частини будинку від 17.09.2012 року, реєстр. № 2661, укладеного між нею та ОСОБА_5, який додано до матеріалів справи.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №81330347 від 27.02.2017 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/6 частина вказаного вище домоволодіння, ОСОБА_4 належить 5/6 частини вказаного вище домоволодіння, ОСОБА_5 не є воасником жодної частки у даному будинку (частка зазначена як 0/0).

Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2016 року та із вказаної вище Інформаційної довідки № 81330347 від 27.02.2017 року, обтяження у вигляді арешту житлового будинку по вул. Неверовського, 12-а, м. Золотоноша, було здійснено в межах виконавчого провадження № 50614957, з метою виконання грошових зобовязань, де боржником є ОСОБА_5, що стверджується також постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2016 року.

Таким чином судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 володіють вказаним житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями і спорудами на праві спільної часткової власності, а право власності ОСОБА_5 на 1/6 частину вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами припинилося ще 17.09.2012 року, отже ОСОБА_5 не є співвласником вказаного майна, а тому підстав для накладення арешту на це майно з метою забезпечення виконання його зобовязань в 2016 році взагалі не було.

Відповідно до норм ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, з метою відновлення обмежених прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину вказаного вище житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та скасування відповідного арешту з нього.

На підставі зазначеного та керуючись

ст. 41 Конституції України,

ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»

ст., ст. 11, 209, 212, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності та зняття арешту з майна задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Золотоноша Черкаської області, вул. Неверовського, 12-а, та зняти (скасувати) арешт з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: м. Золотоноша Черкаської області, вул. Неверовського, 12-а, що був накладений на підставі постанови про накладення арешту № 50614957 від 20.05.2016 року Золотоніським ВДВС; рішення про дердавну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29982526 від 09.06.2016 року; номер запису про обтяження: 14897787 (спеціальний розділ).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 19 квітня 2017 року.