Справа № 473/549/17
РІШЕННЯ

іменем України

"10" травня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22501,54 грн. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 10.09.2010 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 500 грн. У вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 22501,54 грн., яка складається з :

- заборгованості за кредитом в розмірі 371 грн.41 коп.;

-заборгованості за процентами в розмірі 16632 грн. 44 коп.;

-заборгованості по комісії в розмірі 3950 грн.;

-штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1047 грн.69 коп. (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить застосувати строк позовної давності, надавши заяву про застосування наслідків спливу такої давності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем ОСОБА_1 10.09.2010 року був укладений кредитний договір № б/н відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 500 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов зазначеного договору за розрахунками Банку у нього утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31.01.2017 року становить - 22501 грн. 54 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом в розмірі 371 грн.41 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 16632 грн. 44 коп.; заборгованості по комісії в розмірі 3950 грн.; штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1047 грн.69 коп. (процентна складова).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції, що була висловлена у ПВСУ від 19.03.2014 року №6-14цс14 та від 18.06.2014 року № 6-61 цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, на підставі викладеного, право пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання у позивача виникло в липні 2013 року .

Отже, на момент звернення Банку до суду 27 лютого 2017 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним споживчим кредитом, трирічний строк, в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч. 5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, Банком відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

З урахуванням викладених вимог закону та обставин справи, дати звернення з даним позовом, розрахунку заборгованості, дати внесення останнього платежу 20.06.2013 року, позовна давність пропущена позивачем за усіма позовними вимогами, тому заборгованість не підлягає стягненню в силу ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Ротар