АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/363/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1112/17Головуючий у 1-й інстанції Науменко Н. Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про перерахунок заробітної плати, встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», визначивши третьою особою - Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про перерахунок заробітної плати, встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії та після уточнення позовних вимог прохав встановити факт його перебування в зоні небезпеки №3 на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в складі військової частини №61610 з 01.08.1986 року по 08.08.1986 року, в зоні небезпеки №1 на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 9.08.1986 року по 31.08.1986 року, зобов`язати Відкрите акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» видати уточнюючу довідку на його ім`я про перерахунок його заробітної плати за період з 01.08.1986 року по 31.08.1986 року, відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках» №536 від 03.09.2012 року,за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС з урахуванням розрахунку заробітної плати відповідно до висновків судової економічної експертизи Полтавського відділення ХНІДСЕ ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, в якій зазначати інформацію про заробітну плату за серпень1986 року - 1902,33крб., в тому числі збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження 232,89крб., оплата праці за дні роботи в зоні -1431,33 крб. Також прохав стягнути з ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» невиплачену заробітну плату за період з 01 серпня 1986 року по 31 серпня 1986 року за дні роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням індексу інфляції 18,90817 у розмірі 1431,33 крб. х 18,90817 = 27063,83грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період роботи в ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді монтера залізничних шляхів відповідно до виписки з військового квитка з 25.07.1986 року по 01.09.1986 року він приймав участь у військових зборах на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був направлений на виконання робіт в зону Чорнобильської АЕС, де знаходився безвиїзно з 25.07.1986 року по 01.09.1986 року безпосередньо на АЕС; розрахунок зарплати за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за цей період не відповідає фактичним обставинам, оскільки при заповненні довідки про фактичну заробітну плату в зоні відчуження відповідач не врахував положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, з яких знято гриф «секретно», та які є чинними. Архівні документи не відображають конкретні дати перебування заявника в тій чи іншій зоні небезпеки, що додатково вимагає встановлення факту перебування в кожній зоні окремо, так як підприємство не має можливості без встановлення цих фактів провести правильний розрахунок заробітної плати відповідно кратності її підвищення.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про перерахунок заробітної плати, встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 в зоні небезпеки №3 на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини №61610 з 01.08.1986 року по 08.08.1986 року.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 в зоні небезпеки №1 на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини №61610 з 09.08.1986 року по 31.08.1986 року.

Зобов`язано ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» видати уточнюючу довідку ОСОБА_1 про перерахунок його заробітної плати за період з 01 серпня 1986 року по 31 серпня 1986 року, відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках» № 536 від 03.09.2012 року за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС з урахуванням розрахунків заробітної плати відповідно до висновків експертів №10 від 16.02.2016 року та № 1169/1170 від 05.12.2016 року судових економічних експертиз Полтавського відділення ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, в якій зазначати заробітну плату за серпень1986 року в сумі 1902,33крб., в тому числі збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження - 232,89 крб., оплата праці за дні роботи в зоні - 1669,44 крб.

Стягнуто з ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 серпня 1986 року по 31 серпня 1986 року за дні роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 27063,83грн.

Стягнуто з ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави 640 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила третя особа Кременчуцьке об`єднань управління Пенсійного фонду України Полтавської області та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохає його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції надав належну оцінку висновку судових експертів в якому допущені помилки при нарахуванні заробітної плати позивачу за роботу в зоні відчуження, оскільки виплата премії працівникам за період виконання робіт, пов`язаних з наслідками аварії на ЧАЕС у підвищеному до 60% розмірі могла мати місце тільки в порядку і розмірах, визначених на той час положенням про преміювання на підприємстві. До того ж, обов`язковою умовою для обчислення премії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої зарплати первинними документами.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково саме у порядку позовного провадження розглянув вимоги позивача про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Колегіясуддів, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період роботи на Полтавському гірничозбагачувальному комбінаті, правонаступником якого є відповідач, на посаді монтера залізничних шляхів з 09.01.1984 року по 15.04.1988 року був направлений на виконання робіт в зону Чорнобильської АЕС, де знаходився безвиїзно з 25.07.1986 року по 02.09.1986 року (32 доби) безпосередньо на АЕС та у складі військової частини №61610 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС(т.1, а. с. 34, 51).

Згідно з інформацією з протоколу № 100029 від 09.12.2013 року позивачу нарахована пенсія по інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, а 02.09.2014 року проведено перерахунок в зв`язку з отриманням 1 категорії ( т. 1, а.с. 34, 35).

Підставою для нарахування вищевказаної пенсії стала довідка Полтавського ГЗК, видана на підставі розрахункових документів (т.1, а.с. 31, 39-43).

Суд першої інстанції вірно констатував, що під час призову на військові збори ОСОБА_1 за місцем його постійної роботи повинна була нараховуватись заробітна плата за час фактичного виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС, таке нарахування проводилось в кратному розмірі в залежності від кількості днів та зони небезпеки.

Сам відповідач у суді першої інстанції не заперечував факт виконання позивачем обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Не заперечує дану обставину й апелянт у апеляційній скарзі.

Вказана обставина також підтверджується й довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №26962 від 05.11.2013 року, згідно з якою заявник по архівним документам військової частини №61610 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 28.07.1986 року по 01.09.1986 року. Зазначено дні виїзду в зони (російською мовою): зона №3: август, сентябрь (по месяцам не расписано) 9 (девять) дней; зона №1: август, сентябрь (по месяцам не расписано) 23 (двадцать три) дня. (т.1, а.с. 44 ).

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що саме вищевказаною довідкою підтверджена участь рядового ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі в/ч НОМЕР_1 , яка дислокувалась в селі Окопи Норовлянського району Гомельської області з 25.07 по 02.09 1986 року та виконання робіт в червні 4 дні, в серпні 31 день, в у вересні 0 днів (т.1, а.с. 45).

Військовим квитком НОМЕР_2 , виданим 23.11.1981 року на ім`я ОСОБА_1 підтверджена участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 25.07.1986 року по 02.09.1986 року (т.1, а.с. 50).

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 504 від 26.02.2014 року захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ( аркуш 46).

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 198912 позивачу безстроково встановлена друга группа інвалідності через захворювання, пов`язане із виконанням військової служби із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (т.1, а.с. 47).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії (т.1, а.с. 46) та отримує пенсію за віком (т.1, а.с.31).

Колегія суддів констатує, що ні відповідач, ні третя особа апелянт, не заперечують факту справжності вищевказаних документів, які підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Суть апеляційної скарги зводиться до констатації порушення судом норм процесуального права щодо врахування як належного та допустимого доказу на підтвердження викладених в уточненому позові обставин, висновку судової економічної експертизи № 10, проведеної у справі № 533/1109/15-ц, а також, висновку додаткової судової економічної експертизи № 1169/1170, й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку не окремого, а позовного провадження.

Порушення норм процесуального права судом апелянт вбачає в тому, що безумовного підвищення розміру премії на 60 % для ОСОБА_1 законодавчо передбачено не було.

Колегія суддів констатує невірність доводів апелянта щодо неможливості розгляду в порядку позовного провадження вимог позивача про встановлення фактів перебування його в зонах небезпеки № 3 та № 1 на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини № 61610.

Так, апелянтом наведено доводи про неможливість розгляду таких вимог саме в порядку окремого провадження, що вбачається з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Однак, за наявності спору про право, а саме заперечення відповідачем факту перебування особи у вказаних зонах, такі вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження, що є належним способом захисту порушеного права особи.

Відповідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Отже, судом першої інстанції вірно констатовано, що з метою перерахунку заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році, та подальшого перерахунку пенсії, заявнику й необхідно встановити факт його перебування у певних зонах небезпеки у чітко визначені календарні дати.
Відповідно до норми ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року,передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Зазначена постанова набула чинності 01.01.2012 року.

Підставою відмови позивачу ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» у видачі оновленої довідки про його заробіток під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС стало те, що із довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №26962 від 05.11.2013 року не можливо встановити, які саме календарні дні заявник знаходився у третій зоні небезпеки, а які в першій.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», листом Держкомраці УРСР від 13.06.1989 №10-769 повідомлена, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 №1767-рс і від 11.12.1986 №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Радою Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5,від 10.06.1986 №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 №530-рс, від 16.12.1986 №694-рс, від 06.01.1988 №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 09.05.1986, №58 с від 11.06.1986, №132с від 16.09.1986, №179 с від 25.12.1986, №8с від 22.01.1988.

Зокрема, постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємства, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.06.1986 №665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати/

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігались за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Також, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964-рс передбачалася оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі-підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3- кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з постановою кабінету Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) надано право керівникам міністрів і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням Кабінета Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964.

На виконання розпорядження кабінету Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс дозволено здійснювати виплати особам, зайнятих на роботах у І-ІІІ зонах небезпеки такому порядку: ІІІ зона п`ятикратний розмір, ІІ зона - чотирьохкратний розмір, І зона - трьохкратний розмір у порівнянні з діючими законодавством нормами.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Кабінету Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195,пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці підвищеної у два рази.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів констатує вірність висновків суду першої інстанції про те, що розрахунок заробітної плати позивача за період з 25.07.1986 року по 01.09.1986 року має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців: з нарахуванням подвійного окладу, з урахуванням кратності зони небезпеки кратності 5-, 4-, 3-, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, врахуванням шестигодинного робочого дня, понад середньомісячну заробітну плату.

Щодо заперечень апелянта щодо врахування як належного та допустимого доказу висновку судової економічної експертизи № 10, проведеної у справі 533/1109/15-ц, та висновку додаткової судової економічної експертизи № 1169/1170,колегія суддів зазначає наступне.

Так, у першому висновку встановлено, що позивачу підлягає до виплати заробітна плата за роботу в зоні відчуження: - 1. збережений заробіток 232,89 крб., - 2. Заробітна плата в зоні відчуження 2351,42 крб.:

Годинна тарифна ставка при 6 годинному робочому дні -1,56 крб.

Підвищена годинна тарифна ставка 2,96 крб. ( 1.56 х 90%)

а) за робочі дні 426,24 крб. ( 6дн. х 2,96 год. тариф. ставка х 6 час. роб. день);

б) за робочі дні 710,40 крб. ( 20 дн. х 2,96 год. тариф. ставка х 6 час. роб. день) х 2 крат. зоні;

г) доплата за вихідні 532,80 крб. ( 5дн. х 2,96 год. тариф. ставка х 6 год. роб. день) х 3 розрахун. кратність в зоні х 2;

д) премія у розмірі 60% - 681,98крб (426,24 + 710,40) х 60% розмір премії.
Разом 2584.31крб ( т.1, а.с.13-30).

У вказаному висновку визначено розмір премії на підприємстві, з врахуванням норм Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 № 665-195 (Постанови Ради Міністрів УРСР та УКРСОВПРОФА від 10.06.1986 № 207-7), а також, з врахуванням роз`яснень Держкомпраці УРСР та УКРПРОФСОФА від 08.01.1987 №05/2-25-2, 03-51-8 з питань оплати праці та пільг для учасників ліквідації наслідуів аварії на ЧАЕС, у яких зазначено «Встановити робітникам підприємств, організацій та установ, що виконують роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобіганню забруднення середовища … максимальний розмір премії 60 %тарифної ставки (окладу) на місяць»; «робітникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС, премії нараховуються на тарифні ставки (відрядні розцінки) та посадові оклади з урахуванням іх підвищення та кратності».

Висновком додаткової судової економічної експертизи № 1169/1170, яким визначена недоплата позивачу ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» 2113,31 крб. заробітної плати у перерахунку на діючу фінансову одиницю станом на 10.12.2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 39958,82грн (т.1, а.с. 184-187).

Колегія суддів констатує, що вищевказані висновки є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, на підтвердження викладених позивачем обставин та розрахунків. Натомість, жодних належних та допустимих доказів, доводів, та контррозрахунків, що спростовували б їх, апелянтом наведено не було.

Натомість, неврахування при розрахунку заробітної плати позивача за період перебування його у зоні Чорнобильської АЕС вищенаведених вимог безпосередньо впливає на призначення йому пенсії.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду першої інстанції про хибність доводів відповідача про допущення судовими експертами помилки в нарахуванні кратності підвищення заробітної плати позивачу, так як вони не спростовані належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відхилити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

С.Ю. Мартєв
З оригіналом згідно: Л.М. Хіль