Справа № 379/835/16-ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С.А.
Провадження № 22-ц/780/1689/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 18 18.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВерланова С.М., Голуб С.А.,
при секретаріВолошину В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Таращанського районного нотаріального округу Федкевича Н.М. про стягнення боргу із спадкоємця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Таращанського районного нотаріального округу Федкевича Н.М. про стягнення боргу із спадкоємця.

В обґрунтування позову вказував, що він та його батько ОСОБА_9, 04.11.2012 року уклали договір позики до 04.11.2015 року на 15 000 доларів США, без визначення призначення для використання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер, позичені кошти не повернув.

Про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_9 він дізнався в день його смерті. Він приймав участь у похованні та здійснював фінансування заходів пов'язаних з похованням. На час відкриття спадщини, із спадкодавцем однією сім'єю проживала його дружина ОСОБА_10.

24.03.2012 року він пред'явив свої вимоги до ОСОБА_10 щодо повернення боргу позики в сумі 15 000 доларів США та просив повернути грошові кошти шляхом рівномірних платежів в термін до 22.11.2015 року. В зв'язку з тим, що ОСОБА_10 мала невеликі доходи, то між ними було досягнуто угоду про передачу нею спадщини, яку вона отримає від спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_10 померла, грошові кошти не повернула, спадщину не передала.

В подальшому йому стало відомо, що спадкоємцем ОСОБА_10 є ОСОБА_7, який і повинен виконати зобов'язання, які не були виконані спадкодавцями.

Просив стягнути з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_10, 15 000 доларів США (331779,93 грн.) в рахунок неоплаченого боргу ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року та звернути стягнення на майно успадковане ОСОБА_7 від ОСОБА_10, а саме житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, оскільки останнє ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в справі ОСОБА_5 є громадянином Російської Федерації, постійно впроживає в м. Москва.

Його батько ОСОБА_9 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживав в АДРЕСА_1

Дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_10, 16.07.2013 року отримала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок вартістю 35 789 грн., земельну ділянку площею 0,0605 га вартістю 37147 грн., які розташовані в АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску вартістю 17 000 грн., виданих приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швецем С.П.

Позивач в позові зазначав, що 04.11.2012 року він уклав із своїм батьком договір позики на суму 15 000 доларів США, які йому останній не повернув. Ні позивач, ні його представники в судове засідання на підтвердження даної обставини не надали оригіналу договору позики.

Крім того, з наданої копії даного договору, який знаходиться в матеріалах справи вбачається, що він укладений 04.11.2011 року. (т.1 а.с.132-133)

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Про відкриття спадщини ОСОБА_5 дізнався в цей же день.

Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9 у встановлені ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України строки позивач не звертався і належних та допустимих доказів щодо цього факту суду не надав.

Суд зазначає, що в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 не зміг суду довести, що нотаріально засвідчена заява від 26.02.2015 року від імені ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року батька ОСОБА_9, була подана до нотаріуса за місце знаходження спадкового майна, або ж будь-де. (т.1 а.с.135)

ОСОБА_10, дружина ОСОБА_9, успадкувала майно за заповітом, отримавши відповідні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. ( т.2 а.с. 28-38)

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження пред»явлення вимоги до ОСОБА_10 щодо виконання боргових зобов»язань спадкодавця позивачем не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_10 померла (т.2 а.с. 22)

Із позовом про стягнення боргу із спадкоємця ОСОБА_10 - ОСОБА_7 позивач звернувся 09.06.2015 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що позивачу було достовірно відомо про дату смерті батька, що спадщину прийняла його дружина ОСОБА_10, яка повинна була відповідати за невиконаними зобов'язаннями. Тобто, позивач повинен був звернутися із вимогою про повернення боргу позики до спадкоємця (ОСОБА_10.) до червня 2013 року, чого ним зроблено не було. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_10 померла, про її смерть позивачу, також, було достовірно відомо, оскільки на її поховання ним було перераховано 1 тис.доларів США (пояснення представника позивача в судовому засіданні).

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд прийшов до правомірного висновку, що позивач пропустив передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строки звернення до суду з вимогами до спадкоємця, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 та вірно зазначив, що відповідач в справі ОСОБА_7 не є спадкоємцем боржника ОСОБА_9 ні за законом, ні за заповітом, а отже, не повинен відповідати за його борговими зобов»язаннями.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов'язки. Винятком з цього правила є лише зобов'язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов'язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов'язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця); обов'язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов'язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов'язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб'єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов'язок доказувати борги померлого накладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов'язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Відповідно до ст.1281 ЦК України законодавець допускає два способи пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи (пп. 2.1 п.2 глави 10 розділу ІІ Порядку).

Претензії, що подаються через нотаріуса, повинні бути заявлені у письмовій формі. Законодавство не містить будь-яких вимог до форми і змісту вимоги кредитора та не покладає на нотаріуса обов'язку перевіряти обґрунтованість вимог. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину або виконавця заповіту. При цьому, нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Таким чином, нотаріус приймає заявлені через нього вимоги кредиторів спадщини до спадкоємців, обмежившись формальною перевіркою додержання передбачених ч. 3 ст.1281 ЦК строків (зокрема, шляхом ознайомлення з текстом в частині настання строків вимоги). Разом з тим, якщо нотаріус немає можливості установити коли настав строк вимоги, відмовити у прийнятті відповідної заяви кредитора він все одно права не має, оскільки ініціювання спору щодо прав кредитора є правом спадкоємців, а не повноваженням нотаріуса.

Відповідно до п.11.1. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, претензії кредиторів, поряд з іншими заявами, що стосуються спадкових прав громадян, реєструються в книзі обліку і реєстрації спадкових справ і формуються у спадкові справи. Крім того, у разі якщо претензії кредиторів надійшли поштою або подані нотаріусу кур'єром, такі претензії також підлягають реєстрації у журналі реєстрації вхідних документів (п.8.9. Правил ведення нотаріального діловодства).

На підставі заяви кредитора нотаріус може особисто прийняти рішення про видачу зі спадкового майна грошових сум на покриття витрат, що передбачено ст.64 Закону України «Про нотаріат», або ознайомити спадкоємця, який прийняв спадщину, з такою заявою.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов'язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов'язок виконання зобов'язань: кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред'явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов'язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо пред»явлення вимог про повернення боргу до спадкоємця померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 в установлені законом строки, тобто доказів того, що до остання набула обов»язок спадкодавця щодо його відшкодування, і тому вподальшому ОСОБА_7, як її спадкоємець , також, набув цей обов»язок, висновки суду про необгрунтованість та безпідставність позову є цілком законними.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано відповідну правову оцінку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

С.А.Голуб