Справа № 405/4569/16-ц
Провадження №2/405/802/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.,
при секретарі Береді Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу 9/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 23 березня 1999 року, укладений між нею (позивачем) та ОСОБА_2, зареєстрований на універсальній товарній біржі «Інкопмарк-контракт», реєстраційний номер 166. В огрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 березня 1999 року від її (позивача) імені та за її згодою та дорученням брокер брокерської контори ТОВ «РЕКЛАМНЕ АГЕНСТВО-ІНКОПМАРК» ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу частини житлового будинку вона (позивач) придбала за 14 896,00 грн. у ОСОБА_2, від імені якої за згодою та за дорученням діяв брокер брокерської контори ТОВ «АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ-ІНКОПМАРК», 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зазначений Договір був укладений на універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу», та зареєстрований за № 166, крім того, у Договорі також зазначено, що він не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Таким чином, після укладення договору купівлі-продажу його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали, та ними (сторонами) були повністю виконані умови зазначеного Договору. Відповідно до реєстраційного штампу, що міститься на договорі від 23 березня 1999 року реєстрація права власності за нею (позивачем ОСОБА_1П.) була проведена Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 25 березня 1999 року. Крім того, позивач зазначила, що з моменту придбання зазначеного нерухомого майна вона використовує вказаний будинок для постійного проживання в ньому, окрім того за вказаною адресою зареєстроване також її місце проживання, сплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно-технічному стані. Вказала, що 31 травня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області з метою внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації права власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, разом з тим, листом за №94/01-16 від 31 травня 2016 року приватний нотаріус повідомила їй, що державна реєстрація права власності проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають реєстрації, чи його дубліката, при цьому, угоди, зареєстровані на товарній біржі не прирівнюються до нотаріально посвідчених та підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
З огляду на зазначене вище, посилаючись на ст.ст.220, 227, 655, 657 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просила визнати дійсним договір купівлі - продажу 9/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 23 березня 1999 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований на універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК- КОНТРАКТ», реєстраційний номер № 166.
Ухвалою Ленінського районного суду від 09 лютого 2017 року залучено до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якості співвідповідача ОСОБА_3.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 06 червня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №419) в судове засідання надав заяву за вх. № 3942 від 23.02.2017 року про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились,повідомлені про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, за якою відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи, тим самим, відзначається, що шляхом оголошення про виклик в судове засідання в друкованому органі газета «Народне слово» від 16 лютого 2017 року №7 (3289) відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, останні вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не зявились, причини неявки суд не повідомили, заяви, клопотання відсутні.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно.
Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані, у звязку з чим позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 березня 1999року ОСОБА_1, як Покупець за Договором, від імені якої та за дорученням діяв брокер брокерської контори ТОВ «Рекламне агенствоІнкопмарк» ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, як Продавці за Договором, від імені якої та за дорученням ОСОБА_2 діяв брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості Інкопмарк» ОСОБА_7, на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-контракт» договір купівлі-продажу частини жилого будинку, предметом якого є те, що Продавці продали, а Покупець купив 9/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за №16, що знаходиться по вул.Карабінерній в м.Кіровограді. Вказаний жилий будинок складається з: жилого будинку «Ааа1», глинобит., обл. 0,5 цегл., житловою площею 105,98 кв.м., літньої кухні «ББ1В1», сараїв «ВГЛК», вбиралень «ДЕЖЗ», погребів «Л1К1», навісів «МО1», водопроводу, воріт, замощення.
Відповідно до п.п.5, 7 Договору продаж відчужуваної частини жилого будинку вчинено за 14 896 грн., які Покупець передав Продавцям повністю до підписання цього Договору. Покупець набуває права власності на вказану частину жилого будинку з моменту укладення цього договору і реєстрації його на біржі.
Відповідно до п.15 Договору на виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Кіровоградському обласному бюро технічної інвентаризації.
На підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» договір зареєстровано на УТБ «Інкопмарк-Контракт», який не підлягає нотаріальному засвідченню, реєстраційний номер 166.
Відповідно до реєстраційного напису на документі про право особистої власності 9/25 частини домоволодіння №16 по вул.Карабінерній у м.Кіровограді зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1999 року , реєстраційний номер 166.
Відповідно до ст.655 ЦК України (в редакці 2003 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).
Як вбачається з договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23 березня 1999 року, укладеного між ОСОБА_1, як Покупцем, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, як Продавцями, для оформлення зазначеного Договору Продавцями були надані всі необхідні документи щодо належності їм частини житлового будинку, зокрема, 9/50 частин відчужуваного жилого будинку належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 01 вересня 1987 року (реєстр №2-2931/ та зареєстрованого Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 04 вересня 1987 рок за реєстровим №5642/19; 9/50 частин відчужуваного жилого будинку належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 23 вересня 1987 року (реєстр №2-3210) та зареєстрованого Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 24 вересня 1987 року за реєстровим номером №5642/19.
Окрім того, продаж відчужуваної частини жилого будинку вчинено за 14 896 грн., що підтверджується п.5 договору, тим самим сторони за договором купівлі-продажу частини жилого будинку добросовісно виконали зобов'язання за даною угодою: Продавці передали у власність Покупця 9/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за №16, що знаходиться по вул.Карабінерній у м.Кіровограді та отримали кошти, а Покупець, в свою чергу, сплатив кошти й отримав у власність 9/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель №16, що знаходиться по вул.Карабінерній у м.Кіровограді.
Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторонни дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору.
Більш того, позивач ОСОБА_1 відповідно до п. 15 укладеного договору, зареєструвала належне їй право приватної спільної часткової власності в ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 25 березня 1999 року.
Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Згідноз вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23 березня 1999 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі, залишити по фактично понесеним позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі продажу 9/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за №16, що знаходиться по вулиці Карабінерній в місті Кіровограді, укладений 23 березня 1999 року на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» між ОСОБА_1, як Покупцем, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, від імені якої діяла ОСОБА_2, як Продавцями, за реєстраційним номером №166.
Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
В порядку статті 233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда Л.А. Іванова