Справа № 2/331/1209/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2017 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -
У червні 2017 року ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 18 жовтня 2016 року, о 20 годині 10 хвилин, біля будинку № 9 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі в районі ЛЕП № 330 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 та «БМВ-7451» д.н.з. НОМЕР_2.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби, а також частина металевої огорожі, яка належить ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод».
Сума збитку, завданого ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» внаслідок пошкодження частини металевої огорожі, становить 8217,23 грн. з ПДВ.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
По тексту вказаної постанови від 22.02.2017р. судом встановлена вина ОСОБА_1, в діях якого вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело, в тому числі і до пошкодження, належного ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод», майна.
15.03.2017р. ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» на адресу ОСОБА_1 засобами поштового звязку було направлено вимогу № 32 від 10.03.2017р. про сплату суми збитків у розмірі 8217,23 грн.
Проте, вимога ОСОБА_1 залишена без уваги, сума завданої шкоди у добровільному порядку не відшкодована.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь розмір завданих збитків 8217,23 грн., сплачений судовий збір 1600,00 грн.
Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі; просить суд ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.
Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності відповідача не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до увагу заяву представника позивача та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 03 серпня 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги заяву представника позивача, проаналізувавши надані стороною позивача докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 18 жовтня 2016 року, о 20 годині 10 хвилин, біля будинку № 9 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі в районі ЛЕП № 330 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 та «БМВ-7451» д.н.з. НОМЕР_2.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 13)
По тексту вказаної постанови від 22.02.2017р. судом встановлена вина ОСОБА_1, в діях якого вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело, в тому числі, і до пошкодження, належного ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод», майна.
Зазначена постанова суду набрала законної сили 07 березня 2017 року та в матеріалах справи відсутні відомості щодо її оскарження.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби, а також частина металевої огорожі, яка належить ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод».
Сума збитку, завданого ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» внаслідок пошкодження частини металевої огорожі становить 8217,23 грн. з ПДВ. (а.с. 14)
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, надані стороною позивача належні та допустимі докази, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод».
Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи відносяться витрати на надання правової допомоги.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с. 2)
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених судових витрат у розмірі 1600,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення суду апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

03.08.2017