Справа № 755/942/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 липня 2003 року позивач зі своїм чоловіком ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6085, продали двокімнатну квартиру в Деснянському районі м. Києва. На дані кошти вони мали намір придбати більшу квартиру в новому будинку. Всі питання щодо купівлі нової квартири вирішувала донька позивача відповідач ОСОБА_2 Для оформлення договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «Злагода» позивач передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 515 000,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою. З 2006 року позивач разом в відповідачем проживали у зазначеній квартирі, а лише у 2007 році позивач дізналася, що правовстановлюючі документи на спірну квартиру оформлені на ім»я відповідача ОСОБА_2 15 липня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_1, який не був нотаріально посвідчений у зв'язку з погіршенням відносин з відповідачем ОСОБА_2 01 грудня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було складено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 15 лютого 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, визнати за позивачем право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт та виключити з опису квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

28 лютого 2017 року ухвалою суду залучено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу (реалізації) арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п.5 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 ст.152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи позивача про те, що невжиття вищевказаного заходу забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду є лише припущеннями та не доведені в суді.

Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна