АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1057/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 53 Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року у справі з позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська зернова компанія», третя особа: Філія «Білозірська реалізаційна база хлібопродуктів» ТОВ «Нікопольська зернова компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що він працював майстром виробничої дільниці у філії «Білозірська реалізаційна база хлібопродуктів» ТОВ «Нікопольська зернова компанія», починаючи з 01 вересня 2008 року по 2014 рік.

27 листопада 2013 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві в результаті якого він отримав ушкодження здоров'я у вигляді політравми, перелому 8 грудного хребця. Перелому 2-7 ребер зліва. Травматичний двосторонній пневмоторакс, лівосторонній гемоторакс.

Позивач зазначив, що в результаті отриманої травми йому було встановлено 3 групу інвалідності (безтерміново) та ступінь стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, яка дорівнює 40% (безтерміново).

Внаслідок нещасного випадку, що трапився на виробництві позивачеві було завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу погіршення життєвих умов.

А тому на підставі викладеного, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ТОВ «Нікопольська зернова компанія» 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Нікопольська зернова компанія» на користь ОСОБА_6 5000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення моральної шкоди, збільшивши її до 60 000 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що нещасний випадок стався переважно з вини позивача, крім того позивачем не надано доказів на підтвердження моральної шкоди, окрім констатації факту встановленої групи інвалідності, підтвердженої відповідними документами, а тому суд з урахуванням ступеню вини підприємства та принципу розумності і справедливості прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 з 01.09.2008 року працював на посаді змінного майстра виробничого підрозділу у філії «Білозірська реалізаційна база хлібопродуктів» ТОВ «Нікопольська зернова компанія» (а.с. 12-13).

Відповідно до акту про нещасний випадок №1 від 20.02.2014 року позивач отримав політравму, перелом 8 грудного хребця. Перелом 2-7 ребер зліва. Травматичний двосторонній пневмоторакс, лівосторонній гемоторакс. Відповідно до п. 3.1 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до категорії - тяжких (а.с. 5-7).

Згідно з довідкою МСЕК серія 10 ААА № 259676 від 10.07.2014 року позивачу встановлено 40% втрати працездатності по трудовому каліцтву та ІІІ групу інвалідності безтерміново (а.с. 9).

Відповідно до акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20 лютого 2014 року професійне захворювання виникло у позивача у зв'язку з невиконанням посадових обов'язків та невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

Встановлено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

З врахуванням вказаних доказів, районний суд прийшов до вірного висновку, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена ушкодженням здоров'я, погіршенням життєвих умов та втратою професійної працездатності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТОВ «Нікопольська зернова компанія», складає 5000 грн.

Так, колегія суддів враховує те, що позивач не мав можливості повноцінно працювати, для організації свого життя йому доводилося докладати додаткові зусилля, проте вважає, що вимоги апеляційної скарги належним чином невмотивовані, є завищеними і не відповідають тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що шкоду здоров'ю позивача було завдано в результаті роботи, яка не віднесена до його посадових обов'язків та яку він вирішив здійснювати на прохання ОСОБА_8, що підтверджується письмовими поясненнями останнього (а.с. 60). Крім того з Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20 лютого 2014 року вбачається, що позивач не повідомляв керівництво про подію, яка з ним сталася та звернувся до медичного закладу вже після повернення з роботи додому.

Посилання апелянта на те, що суд при визначенні розміру заподіяної йому моральної шкоди не врахував, що внаслідок отриманого професійного захворювання та трудового каліцтва він втратив здоров'я, а також не має змоги вести звичний спосіб життя не знайшли свого підтвердження, оскільки вказані доводи позивача були дослідженні та оцінені належним чином.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням положень ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" висновки суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди в повній мірі відповідають обставинам справи, є обґрунтованими, а тому, на думку судової колегії, є правильними.

Інші доводи апеляційної скарги його висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Згідно вимог п. 2 ст. 310 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. 310, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :