Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання свідоцтв про право власності недійсним, припинення права власності, зобов'язання привести квартири у попередній стан за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартири 17-А, 17-а, 17-б, 17-в, 17-г, які утворилися після реконструкції та переобладнання квартири АДРЕСА_1 та горища цього будинку; припинення права власності, зобов'язання привести квартиру у попередній стан, посилаючись на те, що горище належить на праві спільної сумісної власності мешканцям цього будинку, в тому числі її (позивача) та членів її сім'ї, але всупереч їх волі горище самовільно зайняли відповідачі і переобладнали в окремі квартири за вказаною адресою.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року позов ОСОБА_6задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 10 жовтня 2011 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 10 жовтня 2011 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 10 жовтня 2011 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 від 12 жовтня 2011 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Ухвалено припинити право власності ОСОБА_8 на квартири АДРЕСА_1.

Ухвалено припинити право власності ОСОБА_7 на квартири АДРЕСА_5.

Зобов'язано відповідачів привести квартири АДРЕСА_1 у відповідність до договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу СтукаленкоЛ.С., та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 18 жовтня 2008 року.

Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, у цій частині позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 04 березня 2010 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що за договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв. м, житловою площею 19,5 кв. м.

04 березня 2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 143,4 кв.м, житловою площею 56,6 кв.м на підставі сертифікату відповідності від 01 березня 2010 року замість договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2009 року.

10 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 77,7 кв. м, житловою площею 22 кв. м, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області від 26 вересня 2011 року, замість свідоцтва про право власності від 04 березня 2010 року.

10 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 75,4 кв. м, житловою площею 21,7 кв. м, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області від 26 вересня 2011 року, замість свідоцтва про право власності від 04 березня 2010 року.

10 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 77,8 кв. м, житловою площею 21,9 кв. м, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області від 26 вересня 2011 року, замість свідоцтва про право власності від 04 березня 2010 року.

12 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 75,4 кв. м, житловою площею 21,7 кв. м, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області від 26 вересня 2011 року, замість свідоцтва про право власності від 04 березня 2010 року.

Визнаючи вказані свідоцтва про право власності недійсними, суди виходили із того, що переобладнання квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв. м, внаслідок якої збільшилася її площа до 143,4 кв.м, а також подальше перепланування квартири№ 17-А на самостійні квартири 17-а, 17-б, 17-в, 17-г відбулися за рахунок горища (мансарди) будинку АДРЕСА_1, що призвело до порушення права спільної власності співвласників квартир цього будинку на допоміжні приміщення у ньому.

Разом з тим, суди розглянули справу без участі відповідача ОСОБА_8, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судах.

У своїй заяві на адресу суду від 06 серпня 2013 року ОСОБА_6 зазначала, що ОСОБА_8 не зареєстрований у м. Одесі та є громадянином іншої держави (а. с. 77).

Додана до касаційної скарги й наявна у матеріалах справи довіреність від 19 травня 2015 року, видана ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_9, та копія його паспорта підтверджують обставини про те, що ОСОБА_8 є громадянином Німеччини, проживає за адресою: АДРЕСА_7.

Згідно ч. 7 ст. 76 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 419 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 419 ЦПК України, судове доручення про вручення документів громадянину України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі. Такі документи особа отримує добровільно. Вручення документів здійснюється під розписку із зазначенням дня вручення, підписується посадовою особою та скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. Під час виконання судового доручення застосовується процесуальний закон України. Для виконання доручення не можуть застосовуватися примусові заходи.

У вказаний наведеними нормами спосіб ОСОБА_8 не повідомлявся про наявність спору до нього, дату та місце судового розгляду справи, у зв'язку з чим був позбавлений можливості участь у справі, у судових засіданнях, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, одержувати копії рішень, ухвал, оскаржувати їх, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Належне повідомлення ОСОБА_8 про розгляд справи не забезпечив й суд апеляційної інстанції, який не врахував вимог ч. 7 ст. 76, 419 ЦПК України.

З цих підстав судові рішення у справі підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик