Справа № 367/8546/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н.Ф.
Провадження № 22-ц/780/1350/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 06.04.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа- приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна. В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належні відповідачу ОСОБА_4на праві власності обєкти нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4; квартиру АДРЕСА_5; квартиру АДРЕСА_6; нежитлове приміщення № 4, по вул. Пушкінській, 43-А у м. Ірпінь; нежитлове приміщення № 13, по вул. Котляревського, 32 у м. Ірпінь. Свою заяву обґрунтував тим, що у позивача триває судовий спір з ОСОБА_2, який тривалий час ухиляється від виконання зобовязань щодо повернення боргу. Саме з метою ухилення від виконання своїх зобовязань він й подарував своєму батькові ОСОБА_4 належне йому на праві власності нерухоме майно, за рахунок якого можливе виконання рішення суду. Такі дії свідчать про свідомі та послідовні наміри вибір боржника ухилитися від виконання зобовязання, що в свою чергу обґрунтовує наявність ризиків подальшого відчуження спірного майна ОСОБА_4У звязку з наведеним позивач просив задовольнити вказану заяву.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом не було належним чином встановлено наявності спору між сторонами, адже заявлений позов про визнання договорів дарування спірного майна недійсними є необґрунтованим. Вважає оспорювану ухвалу незаконною, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо її було постановлено з додержанням вимог закону, або ж змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування. Також апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що апеляційний суд має право скасувати чи змінити ухвалу суду першої інстанції виключно у разі встановлення порушень вимог закону, які були допущені при постановленні такої ухвали.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов серед іншого може бути забезпечений накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому застосовані судом заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції наведені вимоги виконав та перевірив зазначені обставини відповідно до наявних у справі матеріалів. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсними договорів дарування, за якими ОСОБА_2 відчужив належне йому нерухоме майно ОСОБА_2. ОСОБА_6 цьому зазначене відчуження майна було проведене вже після того, як ОСОБА_7 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Вважаючи, що вказані правочини були здійснені з метою уникнення можливості виконання рішення суду за рахунок такого майна, позивач й оскаржив такі договори до суду. З викладеного вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо такого майна, відтак доводи апелянта з цього приводу не відповідають обставинам справи. Окрім того, в ході розгляду питання про забезпечення позову судом першої інстанції було перевірено й належність майна, на яке було накладено арешт, відповідачу. При цьому судом було накладено арешт виключно на майно, що було відчужене за оскарженими правочинами, відтак застосований захід забезпечення є співмірним із заявленими вимогами.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції діяв на підставі положень процесуального законодавства. Не було допущено судом першої інстанції й порушень процедури розгляду та вирішення даного питання. За таких умов передбачені законом підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали відсутні, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року про забезпечення позовузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_8