Справа № 136/284/17 Провадження № 22-ц/772/1365/2017Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 5 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Липовецької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В с т а н о в и л а:

В лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Липовецької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Липовецької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_6, право власності на земельну ділянку, площею 0,14 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 20 березня 2017 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3.

5 квітня 2017 року судом першої інстанції змінено процесуальний статус третьої особи ОСОБА_3 на співвідповідача.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 5 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,14 га, що розташована по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним і необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити; зазначив, що по закону позивач має право на частку земельної ділянки, а по справедливості - земельна ділянка йому не потрібна.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача Липовецької міської ради та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не надали письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2009 року (а. с. 4).

За життя 15 липня 2008 року ОСОБА_6 вчинила заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. 15 липня 2008 року за реєстровим № 1927, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_3 (а. с. 52).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2011 року визнано недійсним в частині 1/2 заповіт ОСОБА_6, посвідчений Кобзар С.В., приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу від 15 липня 2008 року за реєстровим № 1927. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку будинку по АДРЕСА_1, як на частку у спільній сумісній власності (а. с. 42-44).

До складу спадщини увійшли 1/2 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій розташоване домоволодіння, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №31141933 від 31 серпня 2011 року (а. с. 50) та Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 6 січня 1995 року (а. с. 5).

Після смерті ОСОБА_6 спадщину за законом як спадкоємець першої черги прийняв її чоловік - позивач ОСОБА_4 (а. с. 19, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, належно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, являючись непрацездатним вдівцем за віком, позивач відповідно до ст. 1241 ЦК України набув право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідач ОСОБА_3 набув право на спадкування за заповітом.

Відповідач ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняв 13 квітня 2010 року, у строк додатково визначений рішенням суду (а. с. 20, 33-34, 35).

6 вересня 2011 року позивачу ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 - 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а. с. 51).

21 січня 2012 року відповідачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 - 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а. с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином після смерті ОСОБА_6 спадкоємці набули право на спадкування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку пропорційно до розміру успадкованих у домоволодінні часток.

16 вересня 2016 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори відмовлено позивачу ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку на земельну ділянку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, мотивуючи це тим, що нотаріусу не було пред'явлено документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку (а. с. 3).

Згідно копії спадкової справи № 565/2009 від 18 листопада 2009 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3 також не видавалось (а. с. 18-59).

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

По справі встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 6 січня 1995 року ОСОБА_6 за життя була власником земельної ділянки площею 0,14 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку (а. с. 5).

Оригінал зазначеного правовстановлюючого документу у позивача відсутній, в зв'язку з чим він позбавлений можливості оформити спадщину на дане спадкове майно.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/8 частку спірної земельної ділянки, враховуючи те, що 1/2 частку земельної ділянки позивач набув у власність при реєстрації права власності на частку будинку як спільну сумісну власність подружжя згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2011 року, а інша частка земельної ділянки належить ОСОБА_3 пропорційно до розміру його частки в домоволодінні.

Доводи апеляційної скарги в тому, що спірна земельна ділянка не є спільною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, оскільки набута ОСОБА_6 ще до реєстрації шлюбу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25 листопада 1989 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було зареєстровано 25 листопада 1989 року (а. с. 25), а Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_6 було видано 6 січня 1995 року, тобто після реєстрації шлюбу (а. с. 5).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення є законним й обґрунтованим, тому воно не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, так як викладені в ній доводи не ґрунтуються на законі і спростовуються матеріалами справи та вищенаведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 5 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська