Справа № 645/1836/17
Провадження № 2-о/645/76/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_3,заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті -

Встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її бабусі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, у м. Луганськ, 5 грудня 2016 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що 5 грудня 2016 року у м. Луганськ (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) померла громадянка України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З наявними у неї документами, заявник звернулася до органів РАЦС для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та державної реєстрації смерті, однак, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у звязку з тим, що свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України.

Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є дані про належне їх повідомлення, в звязку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 є рідною онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з копії паспорту серія ЕК539412, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.01.2015 року)

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І-ВВ №023592 від 8 грудня 2016 року, виданого Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 05.12.2016 року, відповідний запис №1959.

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №306 від 6 грудня 2016 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла 5 грудня 2016 року, причина смерті хронічна серцева недостатність.

25 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надано заявнику надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_4, яка померла 5 грудня 2016 року, оскільки підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також відомості про смерть зазначеної особи відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином свідоцтво про смерть бабусі заявника - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 8 грудня 2016 року Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки», є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ).

На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст.21 ЦК ( 1502-06 ), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Враховуючи, що факт смерті ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»ст. 256 ч.1 п.8, ст.259 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Заяву ОСОБА_3,заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, померла у м. Луганськ, 5 грудня 2016 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції для виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: