Провадження № 22-ц/779/862/2017
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 - представника ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з зазначеним позовом, вказавши, що 29 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки Daewoo Matiz, номерний знак НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-66, номерний знак НОМЕР_2. Внаслідок ДТП автомобіль, яким керував ОСОБА_2 та який належить їй на праві власності зазнав механічних пошкоджень.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження позивачці завдано матеріального збитку на суму 78 871 грн. 90 коп. ОСОБА_2 керував автомобілем без дозволу позивачки, дозвіл на керування автомобілем позивачка надавала відповідачу ОСОБА_7, а тому відповідачі повинні відшкодовувати шкоду, завдану позивачці спільно. За таких обставин, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на її користь майнової шкоди у розмірі 78 871,90 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.04.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 78 871 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Не погодившись з зазначеним рішенням, вважаючи, що воно ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що судом не було взято до уваги, що відповідно до розписки у ОСОБА_2 уже є грошові зобов'язання перед ОСОБА_6 з приводу пошкодженого авто, проте з ОСОБА_2 стягнуто кошти відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи у повному обсязі. Судом не було враховано, що за таких обставин може мати місце подвійне стягнення: відповідно до рішення суду на підставі експертного висновку щодо завданого матеріального збитку, так і за розпискою в майбутньому. Оскільки між відповідачем та позивачкою виникли нові договірні відносини на підставі розписки, то позадоговірні відносини, пов'язані із ДТП, припинились. Зважаючи на це, відповідач може нести відповідальність виключно за неповернення визначеної суми коштів позивачці за вищевказаною розпискою.

Вважає, що сума матеріального збитку, визначена в розмірі 78 871, 90 грн. є завищеною і викликає сумнів, так як оцінка проводилася до розгляду справи в суді, технічний огляд автомобіля був проведений за відсутності відповідача. Окрім того, дана сума є майже в два рази більшою, ніж та, котру відповідач із позивачкою погодили між собою раніше.

Також ОСОБА_2 зазначає, що належне ОСОБА_6 авто Daewoo Matiz, номерний знак НОМЕР_1, уже було попередньо пошкоджене в іншій ДТП за участю автомобіля марки Chevrolet, номерний знак НОМЕР_3, котра відбулась 12.11.2011 року в районі м. Бурштин Івано-Франківської області. Внаслідок даної ДТП належне позивачці авто зазнало пошкодження задньої частини кузова (деформація на кришці багажника). Проте, у висновку експерта зазначено, що автомобіль не має деформації елементів кузова до пошкодження в ДТП.

Оскільки експертом не було враховано той факт, що автомобіль позивачки вже мав пошкодження у вигляді деформації, це потягло за собою неправильне визначення коефіцієнта фізичного зносу і як наслідок - неправильне визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням такого коефіцієнта фізичного зносу. В даному випадку при правильному визначенні коефіцієнта фізичного зносу експертом, сума матеріального збитку в результаті була б значно нижчою, ніж та, котра зазначена у висновку.

За наведених доводів апелянт просив оскаржуване рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, оцінивши зібрані докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовну заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що 29 жовтня 2012 року ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки Daewoo Matiz, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 на праві власності, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-66, номерний знак НОМЕР_2.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Івано-Франківського міського суду від 20.11.2012 року(а.с.3). та наданою ним розпискою(а.с.97)

Як убачається із висновку №458 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 11 лютого 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Matiz становить 78 871 грн. 90 коп.

Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства та узгоджується з матеріалами справи з огляду на таке.

Як правильно встановлено судом першої інстанції відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договори оренди, довіреності тощо).

В проведеному Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках зазначено, що тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Частина 1 ст.1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Теорія цивільного права базується на принципі генерального делікту, відповідно до якого кожному заборонено завдавати шкоди майну іншої особи, що і знайшло юридичне втілення в ст.1166 ЦКУ.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦКУ особа звільняється від відповідальності якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина - психічне ставлення осудної особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння.

ОСОБА_2 не довів, що шкода завдана майну ОСОБА_6 не з його вини, не надав суду доказів в силу ч.1 ст.60 ЦПК України про відсутність його вини, а згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 20.11.2012 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також, згідно висновку №458 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 11.02.2015 року, ОСОБА_6 завдано матеріального збитку на суму 78 871 грн. 90 коп.

На час розгляду справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги апелянт не відшкодував позивачу жодної суми заподіяної ним шкоди, а тому посилання його на те, що стягнення шкоди по рішенню суду та по розписці буде мати подвійний характер, є голослівним.

Посилання апелянта на те, що в 2011 році даний автомобіль зазнав пошкоджень внаслідок ДТП і сума матеріального збитку мала б бути значно нижчою, не заслуговують на увагу, оскільки експертом при оцінці пошкодженого автомобіля проводився його детальний огляд, а подряпини на задній частині автомобіля, на які посилається апелянт, не можуть суттєво вплинути на оцінку заподіяної шкоди.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦКУ, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка. Його висновок про доведеність позовних вимог є вірним.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський Р.Й. Матківський