Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» в особі Одеської дирекції про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія

«АХА Страхування» на рішення Малиновського районного суду

м. Одеси від 21 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - АТ «СК «АХА Страхування») на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн, а також з ОСОБА_4 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 10 322 грн 03 коп., витрати на евакуацію автомобіля в сумі 250 грн, витрати на експертне авто-товарознавче дослідження в сумі 900 грн, виклик телеграмою в сумі 69 грн та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 грудня 2011 року на перехресті вул. Бабеля та вул. Балківській в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного йому автомобіля марки Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, в результаті якої його автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Зазначав, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час скоєння ДТП, цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», разом з тим, відповідачі добровільно відшкодовувати шкоду відмовляються.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 10 322 грн 03 коп. та витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 250 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі АТ «СК «АХА Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення судів в іншій частині не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються(ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 22 грудня 2011 року на перехресті вул. Бабеля та вул. Балківській в м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля марки Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу, та автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Листом від 23 березня 2012 року АТ «СК «АХА Страхування» повідомило позивача, що внаслідок ДТП належний йому автомобіль було повністю знищено і його ремонт є недоцільним та економічно нерентабельним, а тому вважає, що відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до і після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а всього на суму 10 845 грн.

На підтвердження своїх доводів страховик надав звіт авто-товарознавчого дослідження від 03 січня 2012 року № 238, згідно з яким вартість матеріального збитку дорівнює 94 995 грн, тобто ринковій вартості транспортного засобу, у зв'язку з тим, що ремонт транспортного засобу складає 118 016 грн 53 коп.

Проте, позивач не погодився з твердженням про те, що належний йому транспортний засіб внаслідок ДТП було повністю знищено, на підтвердження своїх доводів надав висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 20 лютого 2012 року № 644, відповідно до якого вартість майнової шкоди власнику автомобіля марки Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 49 422 грн 92 коп.

Згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 04 липня 2013 року № 2872, яка була проведена в межах розгляду справи, вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого 22 грудня 2011 року, становить 52 859 грн 25 коп., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становила 106 913 грн.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення повторної судової комісійної авто-товарознавчої експертизи від 13 серпня 2014 року, вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого 22 грудня 2011 року, становить 59 322 грн 03 коп., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП в доаварійному стані становить 108 910 грн 87 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився і апеляційний суд, виходив з того, що звіт авто-товарознавчого дослідження від 03 січня 2012 року № 238, згідно з яким вартість матеріального збитку майже дорівнює ринковій вартості автомобіля, у зв'язку з чим його ремонт є недоцільним та економічно нерентабельним, не може братись судом до уваги, оскільки дослідження проведене не в межах розгляду цивільної справи, експерти, що їх виконували не попереджені про кримінальну відповідальність, крім того висновки, викладені в звіті, спростовуються висновками авто-товарознавчих досліджень, які були призначені в межах розгляду справи.

Враховуючи, що повторна судова комісійна авто-товарознавча експертиза є більш детальною та змістовною, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що ринкова вартість належного позивачу автомобіля на момент ДТП складала 108 910 грн. За таких обставин твердження страхової компанії про фізичне знищення автомобіля внаслідок ДТП, що сталось 22 грудня 2011 року, є необґрунтованим.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується вразі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів своєї відповідальності відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі майну третьої особи - п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст. 60 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову АТ «СК «АХА Страхування» посилалось на звіт авто-товарознавчого дослідження від 03 січня 2012 року № 238, згідно з яким вартість матеріального збитку майже дорівнює ринковій вартості автомобіля, у зв'язку з чим його ремонт є економічно нерентабельним.

Разом з тим, згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року (далі - Методика) в редакції від 27 липня 2009 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ (колісного транспортного засобу), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Експертами Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз у висновку судової комісійної авто-товарознавчої експертизи від 13 серпня 2014 року, яка проведена у вказаній справі, визначена сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості за відповідною формулою без урахування податку на додану вартість в сумі 59 323 грн 03 коп., а ринкова вартість автомобіля на момент ДТП в доаварійному стані становить 108 910 грн 87 коп.

Судами встановлено, що розмір страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, визначеному договором від 14 квітня 2011 року становить 50 000 грн, франшиза - 1 000 грн, а отже з АТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 49 000 грн.

За таких обставин, суди попередніх інстанційправильно встановили фактичні обставини справи, визначились з відповідною правовою нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносини, врахували висновки та мотиви, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, дійшли правильного висновку про стягненням суми страхового відшкодування з АТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 в розмірі 49 000 грн.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Малиновського районного суду

м. Одеси від 21 квітня 2016 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 серпня 2016 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська