РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/249/17

20 квітня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просить визнати їх такими, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 1 по вул. Набережна у м. Костопіль Рівненської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що йому на праві власності належить будинку № 1 по вул. Набережна у м. Костопіль Рівненської області, в даному будинку зареєстровані його внуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак останні фактично там не проживають уже понад 5 років, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають.

Позивач в судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України та беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за вірне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить будинок № 1 по вул. Набережній в м. Костопіль Рівненської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 24 листопада 1987 року (а.с. 2-3).

Згідно копії будинкової книжки (а.с. 49) та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, однак фактично за вказаною адресою не проживають.

З позовної заяви вбачається, що відповідачі фактично проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Даний факт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечувався.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно .

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживає уже понад 5 років, оскільки проживають за іншою адресою, тобто не користується житлом позивача без поважних причин понад один рік.

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи зареєстрованим у будинку власником якого є позивач та в якому він проживає та сплачує комунальні послуги, перешкоджає користуванню останнім належним майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік.

Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будином № 1 по вул. Набережна, м. Костопіль Рівненської області.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведена з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути солідарно у дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 10, 11,60, 61, 88, 197, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку № 1 по вул. Набережна в м. Костопіль Рівненської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5