АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4533/17 Номер провадження 22-ц/786/2190/17Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів по 500 грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна, та яку вона матеріально утримує.

Рішенням Октябрського райсуду м.Полтави від 12 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходів відповідача), починаючи з 07.06.2017 року до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення нею 23 років, тобто не довше як до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допущено негайне виконання рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідач ОСОБА_3 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, просив рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Заперечує право ОСОБА_2 заявити зазначений позов, оскільки повнолітня дочка проживає окремо від позивачки у м.Харкові, де навчається, тоді як відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Звертає увагу на відсутність доказів надання позивачкою матеріальної допомоги донці.

Зазначає про безпідставність визначення судом аліментів в розмірі 1/6 частки доходу, тоді як позивачка зазначала про стягнення аліментів по 500 грн. щомісяця.

Заслухавши доповідь судді, заперечення позивачки проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна. /а.с.4/

Згідно довідки №1901/558 від 06.06.2017 ОСОБА_4 є студентом філологічного факультету Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019, проживає у гуртожитку АДРЕСА_1. /а.с.9/

Частково задовольняючи позов та стягуючи аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини доходу відповідача, місцевий суд виходив з положень ч.1 ст.199 СК України .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм сімейного права вказує на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Районний суд помилково не звернув увагу на те, що позов заявлений матір'ю, з якою повнолітня дочка постійно не проживає, а тому суд мав залучити до участі у справі повнолітню дочку, яка продовжує навчання і на користь якої у зв'язку з цим заявлено позов про аліменти.

Зважаючи на те, що на стадії апеляційного розгляду справи суд не має процесуальних можливостей залучити до участі у справі повнолітню дочку, щодо утримання якої заявлено спір, однак є наявні підстави для стягнення аліментів, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності права матері дитини заявити даний позов.

Матеріали справи вказують на те, що повнолітня дочка проживає у гуртожитку на час навчання, отримувана нею стипендія в розмірі 1200 грн. є недостатньою для забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання відповідно до ст.199 СК України є необхідним.

В той же час, вирішуючи питання щодо способу стягнення аліментів, районний суд без відповідних підстав дійшов хибного висновку щодо визначення розміру аліментів в частковому відношенні до доходу відповідача, тоді як із наданої останнім довідки вбачається, що він не має стабільного доходу, а позивачка заявила про спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. /а.с.19-20/

Відповідно до норми ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує матеріальне становище дитини та батька, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, наявність нерухомого майна. За таких обставин заявлена позивачкою сума щомісячних аліментів по 500 грн. є достатньо поміркованою та буде належною допомогою дочці, яка продовжує навчання.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення способу стягнення аліментів з 1/6 частки на тверду грошову суму по 500 грн. щомісячно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на некоректне посилання районного суду на Декларацію прав людини та ст.3 Конвенції ООН про права дитини, оскільки відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Доводи відповідача щодо надання дочці відповідних коштів особисто вказують на його спроможність відшукувати можливості щодо матеріальної допомоги та не спростовують висновок районного суду про необхідність стягнення аліментів, що передбачає регулярність і визначеність розміру матеріальної допомоги повнолітній дитині.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення місцевого суду в частині визначення способу стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3.4, ст.ст.314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2017 року - змінити в частині виду стягнення аліментів з 1/6 частки доходу на тверду грошову суму по 500 / п'ятсот/ грн. щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 604 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун

З оригіналом згідно

Суддя Л.І.Пилипчук