Справа № 419/526/17
Провадження № 2/419/268/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

при секретарі Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до ОСОБА_2 міської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.02.2012 р. померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області.

На день смерті ОСОБА_3 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, який є батьком позивачки, за адресою: квартира № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області. ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на день відкриття спадщини проживав разом з померлою, проте своїх спадкових прав не оформив.

30.10.2015 р. помер батько позивачки ОСОБА_4, який за життя проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. ГєологовАДРЕСА_1.

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області.

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Єдиним спадкоємцем померлого першої черги за законом є його донька ОСОБА_1

У встановлений законом строк ОСОБА_1 подала державному нотаріусу ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4, на підставі якої нотаріусом 15.03.2016 р. заведено спадкову справу №24/2016 на ім`я ОСОБА_4

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5, з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_4, їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що при перевірці даних Спадкового реєстру на наявність заповітів ОСОБА_4 виявилося, що у Спадковому реєстрі наявна велика кількість заповітів від імені «Осіпова Володимира Степановича», тобто заповітів від імені осіб, прізвище, ім`я та по-батькові яких повністю співпадають з прізвищем, ім`ям та по-батькові батька позивачки. Оскільки інформація зі спадкового реєстру не має посилань на місце проживання, дату та місце народження заповідача, нотаріус направляє запити до відповідних установ для її отримання, проте відповідний запит не може бути направлений у зв`язку з тим, що місцем зберігання заповітів є тимчасово непідконтрольні українській владі території України.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Новоайдарського району Луганської області у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що 17.02.2012 р. померла мати позивачки ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області, що підтверджується копією біржевого договору №0819/02 від 19.08.1997 р. та копією реєстраційного посвідчення (а.с.10, 11).

30.10.2015 р. помер батько позивачки ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13), який за життя був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. ГєологовАДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в паспорті (а.с.12).

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області, (а.с.10,11).

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Єдиним спадкоємцем померлого першої черги за законом є його донька ОСОБА_1

У встановлений законом строк ОСОБА_1 подала державному нотаріусу ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 (а.с.5), на підставі якої нотаріусом 15.03.2016 р. заведено спадкову справу №24/2016 на ім`я ОСОБА_4, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15).

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5, з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_4, їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що при перевірці даних Спадкового реєстру на наявність заповітів ОСОБА_4 виявилося, що у Спадковому реєстрі наявна велика кількість заповітів від імені «Осіпова Володимира Степановича», тобто заповітів від імені осіб, прізвище, ім`я та по-батькові яких повністю співпадають з прізвищем, ім`ям та по-батькові батька позивачки. Оскільки інформація зі спадкового реєстру не має посилань на місце проживання, дату та місце народження заповідача, нотаріус направляє запити до відповідних установ для її отримання, проте відповідний запит не може бути направлений у зв`язку з тим, що місцем зберігання заповітів є тимчасово непідконтрольні українській владі території України, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2016 р. (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За життя спадкодавець заповіту не залишила, тому спадкування належного їй майна повинно відбуватися за законом, відповідно до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, згідно ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Відповідач заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Позивач наданими суду доказами, довела, що має право на спадщину після померлого ОСОБА_4, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268, 1296 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, після ОСОБА_4, який помер 30.10.2015 року, а саме на:

квартиру № 1 в будинку № 3 по кв. Гєологов в м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області, загальною площею 34, 80 кв. м, житловою площею 18, 10 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В. Б. Мартинюк