У Х В А Л А

6 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку, земельною ділянкою, виселення та вселення,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року, позов задоволено: зобов᾿язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у здійсненні ним права власності на належне йому майно, яким є 77/100 частини будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року, до складу якого входить: передпокій № 1-1 площею 8,4 кв.м вартістю 6 086 грн., кухня № 1-4 площею 10 кв.м, вартістю 5 811 грн., веранда № 2-1 площею 6,5 кв.м вартістю 4 646 грн., житлова кімната № 2-2 площею 10,2 кв.м, вартістю 5 927 грн., житлова кімната № 2-3 площею 18,6 кв.м вартістю 10 808 грн., кухня № 2-4 площею 7,5 кв.м вартістю 5 362 грн., льох під «а-1» площею 13 кв. м вартістю 2 712 грн., ганок під «а-1» площею 1,2 кв.м вартістю 86 грн., козирьок під «а-1» в кількості 1 шт. вартістю 70 грн., погріб «В» площею 49 кв.м. вартістю 2 136 грн., вбиральня «Е» вартістю 1 230 грн., вбиральня «Д» вартістю 626 грн., теплиця «Ж», теплиця «З», свердловина вартістю 7 330 грн., частина споруд № 1-3 вартістю 10 731 грн. на загальну суму 66 292 грн.; зобов᾿язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у здійсненні ним права власності на належне йому майно у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року, яким є комора «105 площею 4,7 кв.м вартістю 2 731 грн., при встановленні внутрішньої стіни відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2432/2433 від 30 липня 2008 року, залишивши у власності ОСОБА_4 житлову кімнату 1-3 площею 15 кв.м.; зобов᾿язано ОСОБА_4 не чинити перешкод при закладенні (замуруванні) дверного пройому між кухнею № 1-2 (площею 10,85 кв.м) та передпокоєм «1-1 (площею 8,4 кв.м).; витрати по встановленню внутрішньої стіни між жилою кімнатою 1-3 та коморою 1-5, закладенню (замуруванню) дверного пройому між кухнею № 1-2 та передпокоєм «1-1 покладено на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах; виселено ОСОБА_4 з передпокою № 1-1 площею 8,4 кв.м вартістю 6 086 грн., кухні № 1-4 площею 10 кв.м вартістю 5 811 грн., комори № 1-5 площею 4,7 кв.м вартістю 2 731 грн.; вселено ОСОБА_5 у передпокій № 1-1 площею 8,4 кв.м вартістю 6 086 грн., кухню «1-4 площею 10 кв.м. вартістю 5 811 грн., комору № 1-5 площею 4,7 кв.м вартістю 2 731 грн.; зобов᾿язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні земельною ділянкою загальною площею 982,81 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року, а саме з межами розподілу земельних ділянок вказаних у висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2432/2433 від 30 липня 2008 року та прокладених по лініям: з точки 21, розташованої на червоній лінії по АДРЕСА_1 на відстані 0,76 м від точки 20, 5,21 м паралельно стіні лівого поперечного дворового фасаду гаражу + 8 м паралельно стіні правого повздовжнього дворового фасаду гаражу до правої межі земельної ділянки; з точки 25, що розташована на лівій межі на відстані 3,32 м від точки 16, 4,96 м перпендикулярно стіні лівого поперечного дворового фасаду гаражу до точки 26, що розташована на відстані 4,21 м від точки 21 лінії розподілу; з точки 27, що розташована на лінії розподілу на відстані 2,58 м від точки 25, 12,15 м до точки 28, що розташована на відстані 2,48 м від стіни правого поперечного дворового фасаду житлового будинку, а саме від лінії розподілу житлового будинку, по лінії розподілу житлового будинку, + 2 м від тильної стіни дворового фасаду житлового будинку + 20,98 м до точки 35, що розташована на правій межі земельної ділянки на відстані 18 м від точки 6.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 364, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, ухвалу Верховного Суду України від 23 червня 2010 року та постанову Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року, яке набрало законної сили, між сторонами поділено в натурі житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою. Проте відповідачка продовжує користуватися частиною майна та земельної ділянки, які за вказаним рішенням суду належать позивачеві. При цьому суди не виселяють відповідачку зі спірного житлового будинку, а лише зобов᾿язали її звільнити належні позивачеві приміщення. Право власності позивача на спірні приміщення зареєстровано у встановленому законом порядку.

Разом з тим, у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, судом розглянуто спір про визначення порядку користування квартирою; за зустрічним позовом про виділення часток в майні в натурі, припинення права власності на частку в спільній частковій власності, визнання права власності (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року); про припинення частки у майні (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 року); про виділ майна зі спільної часткової власності та визнання права власності на це майно (постанова Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року).

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, наявні різні підстави позову та встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права та про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку, земельною ділянкою, виселення та вселення до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук