Справа № 676/4472/17
Номер провадження 2/676/2283/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 грудня 2017 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою №37 по вул. Васильєва, 1 в м. Камянець Подільському. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 Подільському, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 серпня 1997 року, договором дарування від 19.05.2011 року, договором дарування 26.06.2014 року. Відповідач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 однак по вказаній адресі не проживає, комунальні платежі не здійснює, витрати за користування та обслуговування житла не сплачує, будь-якої участі у веденні господарства не бере, речей належних відповідачу в квартирі не має. Відповідач фактично виселився з квартири, ф актично створив іншу сім'ю, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю. Тому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №37 в будинку №1 по вул. Васильєва в м. Камянець Подільському.

В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити.

Відповідач повторно в судовезасідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст. 76 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та її малолітній син ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 Подільському, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 серпня 1997 року, договором дарування від 19.05.2011 року, договором дарування 26.06.2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки про склад сімї № 1457 від 03.07.2017 року, виданої ККП «Господар» ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно актів перевірки складеної ККП «Господар» № 205 від 04.08.2017 р, № 174 від 12.06.2017 р, від 30.07.2014 р, 14.01.2015 року встановлено, що АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, але по даній адресі не проживає.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд у цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду проказали, що ОСОБА_2 більше року не проживає разом з сім'єю в АДРЕСА_3. Протягом останнього року ОСОБА_2 в квартирі не з'являвся, речей в квартирі його немає, жодних перешкод в проживанні ОСОБА_2 позивач не чинила.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право на користування квартирою №37 в будинку 1 по вул. Васильєва м. Кам'янець Подільського, оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі ст. ст.17,319,321,346,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 263- 265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 37 в будинку № 1 по вул. Васильєва в м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 грудня 2017 року